У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2242/21

№ 1-кс/183/411/21

09 квітня 2021 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 23.03.2021 року до ЄРДР за № 0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 170 КПК України надійшло клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2021 року до Новомосковського районного відділу поліції надійшло повідомлення про виявлення факту підробки документів.

07 квітня 2021 року проводився огляд у приміщенні відділу освіти, молоді та спорту Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яке знаходить на території КЗ «Піщанський ЗЗСО І-ІІІ ступенів» за адресою: вул. Центральна, 1, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, методист ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_4 добровільно надала для огляду оригінал документів, а саме:

- диплому про вищу освіту ЛД ВВ № 026395 з реєстраційним № 472 від 29 червня 1995 року на ім`я ОСОБА_4 ;

- додаток до диплома спеціаліста № НОМЕР_1 з реєстраційним № 472.

07 квітня 2021 року постановою дізнавача у кримінальному провадженні вказані документи визнано речовим доказом.

На території Піщанської сільської ради у 2014 році було утворено комунальний заклад «Спортивний комплекс» Камелот-2014».

Згідно розпорядження сільського голови від 06.06.2014 року №78-к директором зазначеного закладу було призначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
06.06.2014 року між Піщанською сільською радою та ОСОБА_4 було укладено трудовий контракт.
Під час укладення контракту ОСОБА_4 було надано копію диплому спеціаліста серії НОМЕР_2 від 29.06.1995 року, згідно якого ОСОБА_4 в 1995 році закінчив Дніпропетровський державний інститут фізичної культури і спорту. Рішенням державної екзаменаційної комісії від 23.06.1995 року ОСОБА_4 присвоєно кваліфікацію спеціаліста «Викладач фізичної культури. Тренер з футболу.».
06.06.2014 року ОСОБА_4 було надано заповнену особову карту працівника, в якій також зазначено, що він у 1995 році закінчив Дніпропетровський державний інститут фізичної культури і спорту.
Під час прийому ОСОБА_4 було подано автобіографію, в якій він зазначив, що з 1990 по 1995 роки навчався в Дніпропетровському державному інституті фізичної культури і спорту та отримав повну вищу освіту за спеціальністю фізична культура.
02.01.2019 році ОСОБА_4 подав особистий лист з обліку кадрів, в якому в розділі 5 «освіта» також зазначено, що він у період з 1990 по 1995 роки навчався у вищезазначеному закладі в Дніпропетровському державному інституті фізичної культури і спорту та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Викладач фізичної культури. Тренер з футболу» диплом ЛД НОМЕР_3 .
15.03.2021 року в ході проведення ревізії особових справ працівників було встановлено, що копія диплому ОСОБА_4 низької якості (не має чіткого відбитку печаті).
З метою встановлення справжності наданого диплома листом від 16.03.2021 року № 726/02-24 Піщанська сільська рада звернулась на адресу Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту з проханням підтвердити навчання ОСОБА_4 у даному навчальному закладі, чи видавався на його прізвище диплом спеціаліста серії НОМЕР_4 від 29.06.1995 року.
19.03.2021 року Піщанською сільською радою було отримано лист Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту від 19.03.2021 № 01-12/152 в якому зазначено, що в період з 1991 по 1995 роки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не навчався в Дніпропетровському державному інституті фізичної культури і спорту, а також про видачу диплому спеціаліста серії НОМЕР_4 від 29.06.1995 року на ім`я ОСОБА_4 позитивної інформації немає.
У зв`язку з тим, що на підставі вказаних документів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовував завідомо підроблені документи та на підставі яких з 06.06.2014 року займав посаду директора «Спортивний комплекс» Камелот-2014», виникла необхідність у накладенні арешту на вказані документи. Вказані документи є речовим доказом у кримінальному провадженні, так як є основою для проведення подальшого досудового розслідування технічної експертизи документів.

Враховуючи, що тимчасово вилучені в ході огляду документи зберігають на собі сліди вчинення кримінального проступку, тому є достатні підстави вважати, що незастосування цього заходу може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або зміни конструктивних властивостей.

В судове засідання прокурор не з`явився у зв`язку з обмеженнями, встановленими введенням в Україні карантину. Слідчий суддя вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 30 Конституції України встановлено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду та обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, закон допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду та обшуку.
За змістом статей 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, що проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які перебувають у володінні особи.
Водночас у ч. 1 ст. 233 КПК, яка визначає порядок проникнення до житла та іншого володіння особи, передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.
У винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.
Аналіз вищевказаних положень кримінальних процесуальних норм свідчить про те, що право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках:
1) за ухвалою слідчого судді;
2) без постановлення такої ухвали на підставі згоди власника житла чи іншого володіння особи;
3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Ухвалою слідчого судді від 08.04.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання про проведення огляду, оскільки огляд, проведений 07.04.2021 року, проводився з порушення норм КПК України та практики, встановленої Верховним Судом.

Слідчий суддя вважає за необхідність застосувати доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульовану ЄСПЛ у рішеннях у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

Слідчий суддя також, дослідивши надані прокурором докази, а також проаналізувавши наведені аргументи щодо необхідності накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, вважає, що з клопотання навіть не зрозуміло, з яких підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України, прокурор просить накласти арешт.

А тому слідчий суддя вважає, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, слідчий суддя вважає, що диплом про вищу освіту ЛД ВВ № 026395 з реєстраційним № 472 від 29 червня 1995 року та додаток до диплома спеціаліста № НОМЕР_1 з реєстраційним № 472 на ім`я ОСОБА_4 , підлягає поверненню власнику - ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 23.03.2021 року до ЄРДР за № 0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Вилучене майно, а саме: диплом про вищу освіту ЛД НОМЕР_3 з реєстраційним № 472 від 29 червня 1995 року та додаток до диплома спеціаліста № НОМЕР_1 з реєстраційним № 472 на ім`я ОСОБА_4 , повернути власнику - ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1