Справа № 605/157/20
Провадження № 1-кп/603/19/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2021 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 22.10.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебувають матеріали кримінального провадження, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів.
Обгрунтовуючи клопотання посилається на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, ніде не працює, не має постійного місця проживання. Крім того, на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, які враховувались судом при обранні та продовженні даного запобіжного заходу, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 у зв`язку із тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушення, з огляду на санкцію статей обвинувачення та враховуючи відсутність соціальних зв`язків в суспільстві, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили. Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, згідно якого просить змінити раніше обраний йому запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло з 21 години вечора до 6 години ранку. В обгрунтування поданого клопотання посилається на те, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки жодних намірів ухилятись від суду чи від відбування покарання, що може бути йому призначене, у нього немає. Вважає, що реєстрація місця проживання за двома адресами не може свідчити про відсутність у нього постійного місця проживання. Крім того, вважає безпідставними посилання прокурора на ту обставину, що він може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, адже їх контактні дані відомі йому з самого дитинства, при цьому наміру будь-яким чином впливати на них у нього немає, тому посилання прокурора на зазначену обставину є безпідставною. Також вказує, що злочини передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України хоч і є тяжкими, однак не свідчать про високу суспільну небезпеку обвинуваченого, оскільки не відносяться до злочинів проти життя та здоров`я особи. Крім того, вважає що прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, безпідставно посилається на дані про особу обвинуваченого, оскільки згідно ч.1 ст.88 КПК України, докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Окрім зазначеного, зазначає, що протягом тривалого часу працював на господарських та будівельних роботах у монастирях, що свідчить про його зайнятість на користь суспільства та спростовує наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.05.2021 року, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , продовжено строком на два місяці до 18.07.2021 року.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст..178 КПК України враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України. Вказані злочини згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами та за які передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком до 8 років.
Також суд вважає доведеними у даному кримінальному провадженні наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор.
Зокрема продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, оскільки останній, усвідомлюючи тяжкість та міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема, позбавлення волі на певний строк, а також враховуючи розмір шкоди, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 зареєстрований за двома адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , однак за вказаними адресами не проживає, що свідчить про відсутність у нього постійного місця проживання.

При цьому, посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на те, що реєстрація місця проживання за двома адресами не може свідчити про відсутність у нього постійного місця проживання суд оцінює критично, оскільки з огляду на обгрунтування прокурора та наявні в матеріалах справи докази, а саме дані про реєстрацію місця проживання обвинуваченого за двома адресами, на думку суду достатньою мірою свідчать про відсутність у нього постійного місця проживання та обгрунтовують наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, суд відхиляє доводи обвинуваченого у клопотанні про те, що у нього немає жодних намірів ухилятись від суду чи від відбування покарання, оскільки вказані обставини спростовуються матеріалами клопотання.
При цьому, суд враховує наявну в матеріалах справи відповідь прокурора Рівненської окружної прокуратури №1135-21 від 04.07.2021 року, зі змісту якої вбачається, що за результатами досудового розслідування кримінального провадження №10000245 від 26.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст186 КК України, слідчим Рівненського РВ було винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 , як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України. При цьому, оскільки місце його перебування встановлено не було, слідчим було винесено постанову про оголошення ОСОБА_3 в розшук і зупинення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Вказана обставина на думку суду доводить наявність ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України та підтверджує суспільну небезпечність особи обвинуваченого ОСОБА_3 .
Також, суд вважає за доцільне зазначити, що дані стосовно закінчення досудового розслідування кримінального провадження, яке здійснюється працівниками Рівненського ВП щодо ОСОБА_3 , чи його закриття з підстав закінчення строків давності в матеріалах справи відсутні, тому з огляду на наявність в матеріалах справи доказів, підтверджуючих факт проведення відносно обвинуваченого слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000245 від 26.11.2012 року, дають суду достатні підстави вважати, що досудове розслідування та слідчі (розшукові) дії у вищевказаному кримінальному провадженні тривають і по даний час, оскільки згідно п.2 ч.1 ст.180 КПК України, досудове розслідування зупиняється у разі, якщо підозрюваного оголошено в розшук.

При цьому слід зазначити, що здійснення контролю за проведенням розшукових дій під час досудового розслідування відноситься до компетенції слідчого та прокурора, які здійснюють досудове розслідування у певному кримінальному провадженні, та не відноситься до компетенції суду.

Суд також вважає наявним та доведеним ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, зокрема, перебуваючи на волі, обвинувачений маючи доступ до інформації про анкетні дані та контактні телефони свідків, може незаконно впливати на цих осіб, як особисто так і через третіх осіб, шляхом погрози схиляти до дачі неправдивих показань на свою користь, відмови від участі у кримін альному провадженні, що може негативно вплинути на хід судового розгляду. Враховуючи те, що на даний час триває допит свідків у даному кримінальному провадженні, суд вважає наявність вказаного ризику доведеним.

Також доведеним є ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості обвинуваченим ОСОБА_3 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, оскільки вивченням даних щодо особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 , постійного джерела доходу та постійного місця проживання не має, ніде не працює, тому враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому корисливого злочину, останній не маючи основного джерела доходу може вчинити інший корисливий злочин.
При цьому, суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого про те, що прокурор в порушення ч.1 ст.88 КПК України у клопотанні посилається на відомості щодо характеру або окремих рис характеру та докази щодо його судимостей. При цьому, суд зазначає, що вказані відомості є недопустимими лише на підтвердження винуватості обвинуваченого, яка під час розгляду судом клопотання про продовження чи зміну запобіжного заходу не встановлюється. Разом з тим, стеттею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
Інші обставини, на які посилається обвинувачений, як на підставу для зміни раніше обраного йому запобіжного заходу, а саме те, що злочини передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України хоч і є тяжкими, однак не свідчать про високу суспільну небезпеку обвинуваченого, оскільки не відносяться до злочинів проти життя та здоров`я особи, те, що протягом тривалого часу обвинувачений працював на господарських та будівельних роботах у монастирях, що свідчить про його зайнятість на користь суспільства та спростовує наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, та відсутність у нього судимостей, з огляду на встановлені судом обставини у відповідності до вимог ст. 177 та ст. 178 КПК України, не спростовують наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та не можуть підставами для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Доказів негативного стану здоров`я обвинуваченого, які б перешкоджали йому перебувати в умовах місця попереднього ув`язнення, стороною захисту також не надано.
Суд вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого.
Доказів існування інших обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу та його продовження, та які б спростовували наявність чи свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також спростовують суспільну небезпеку особи обвинуваченого, стороною захисту суду не надано, тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, суд вважає безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає.

Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості та обставинам кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому згідно обвинувального акту та покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його винуватим,відповідає даним про особу обвинуваченого, є співмірним а також запобігатиме ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою. Враховуючи наведене, з метою забезпечення всебічного, повного та неупередженого судового розгляду даного кримінального провадження у розумні строки, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та дієвості кримінального провадження, а також враховуючи те, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 18.07.2021 року, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, тому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити строком на 60 (шістдесят) днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 318, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 (шістдесят) днів.
Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 12 вересня 2021 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби відмовити.

Копію ухвали вручити ОСОБА_3 та направити Державній установі «Чортківська установа виконання покарань №26» - для виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Монатириський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1