Провадження № 11-сс/4823/304/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 року про відмову в арешті майна,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0682, площею 24,7462 га, яка перебуває у володінні Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, разом із посівом сільськогосподарської культури - пшениця озима, якою засіяна зазначена земельна ділянка, що розташована у земельному масиві на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області поза межами населеного пункту с. Форостовичі, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000007 від 10.03.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя зазначив, що жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкцією ч. 2 ст. 197-1 КК України не передбачено конфіскація або спеціальна конфіскація. Також у клопотанні відсутні відомості та докази про те, що посіви належать особам зазначеним у ч. 6 ст. 170 КПК України, та не надані докази на підтвердження вартості посівів озимих, не визначено суму завданих збитків, що унеможливлює визначити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0682, площею 24,7462 га, яка перебуває у володінні Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, разом із посівом сільськогосподарської культури - пшениця озима, якою засіяна зазначена земельна ділянка, що розташована у земельному масиві на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області поза межами населеного пункту с. Форостовичі.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на вимоги ст. ст. 131, 170, 98 КПК України як на підстави для накладення арешту, прокурор вказує, що вказана земельна ділянка зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, зокрема, її використано іншою юридичною особою.

Накладення арешту необхідне для використання важливих обставин у кримінальному провадження, а саме: обробітку земельної ділянки не державним підприємством, а іншою юридичною особою, так як подальший обробіток земельної ділянки призведе до втрати доказів, зокрема, підтвердження того, що на ній вирощувалась пшениця.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених підстав, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000007 від 10.03.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

В результаті перевірки місцевості 27 січня 2021 року та огляді земельної ділянки на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області кадастровий номер: :07:000:0682, як такої, що відноситься до земель запасу державної власності, історико-культурного призначення, встановлено, що вона фактично використовується для вирощування сільськогосподарської культури - озимої пшениці.

07.05.2021 року в ході огляду місця події, а саме вищевказаної земельної ділянки встановлено, що вона засіяна сільськогосподарською культурою пшеницею озимою. За результатами проведеного огляду земельна ділянка та посів пшениці озимої не вилучались за відсутності об`єктивної можливості.

Постановою старшого слідчого СВ Новгород-Сіверського районного відділу поліції ОСОБА_7 від 07.05.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0682, площею 24,7462 га, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до інформації, наданої Новгород-Сіверською міською радою від 12.05.2021, земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0682 передана у комунальну власність до Новгород-Сіверської міської територіальної громади згідно наказу Головного управління Держгеокадастру Чернігівської області № 53-ОТГ від 15.12.2020 та акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 15.12.2020, але на даний час право комунальної власності на земельну ділянку не зареєстровано.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Зі змісту ст. 170 КПК України випливає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а так само відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та накладається в даному випадку на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи дійшов вірного висновку, що викладені у клопотанні слідчого доводи про необхідність накладення арешту на земельну ділянку з посівами пшениці не знаходять свого підтвердження, оскільки під час розгляду справи в суді не доведена необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання про накладення арешту на земельну ділянку та посіви пшениці, та як в суді апеляційної інстанції пояснив прокурор, вказана земельна ділянка з посівами має значення речових доказів та можуть бути об`єктом подальшого відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували ці доводи сторони обвинувачення до клопотання та в суді першої і апеляційної інстанції не надано.

Натомість, достовірно було встановлено, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі; відсутні відомості про те, що будь-якій особі, зокрема власнику або особі, в користуванні якої перебуває земельна ділянка, заподіяна шкода, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Не було визначено кількість, врожайність та загальну вартість пшениці озимої. Не було доведено, що майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт з метою відшкодування завданої шкоди, є майном суб`єктів, визначених ч. 6 ст. 170 КПК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що поясненнями прокурора встановлено, що з часу внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, органом досудового розслідування не встановлено, хто займався на вказаній земельній ділянці посівом, обробкою та вирощуванням пшениці озимої.

Враховуючи обставини кримінального провадження, оцінюючи дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи на предмет непропорційності та непомірності тягарю, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для накладення арешту на земельну ділянку з посівами, передбачені ст. 170 КПК України.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 року про відмову в арешті майна - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_8