ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1629/21 Справа № 210/371/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України. Так, суд встановивши, що ОСОБА_5 відбуває покарання за тяжкий злочин й за весь час відбування покарання має лише 1 заохочення, стягнень не має, та згідно з інформацією адміністрації установи виконання покарань, засуджений лише стає на шлях виправлення, дійшов висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений вказує, що становм на час розгляду вказаного клопотання він відбув необхідну частину строку, та його родинна потребує допомоги від нього. На переконання засудженого, суд першої інстанції не надав належної оцінки його особі та відомостям наданим адміністрацією установи, згідно з якими він характеризується позитивно, має 1 заохочення, стягненнь не мав, а також думці представників інших установ виконання покарання, зокрема ДУ Жовтоводська виправна колонія № 26 та ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4. При цьому, засуджений зазначив, що зміна ним установ відбування покарання, негативно вплинула на його морально-психологічний стан, через що він мав посередню характеристику, та за що він щиро кається. Засуджений вважає, що у суду наявні всі підстави для задоволення його клопотання звільнення умовно-достроково від відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого про безпідставну відмову у застосуванні щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2019, яким його засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Початок строку відбування покарання 27.11.2018, кінець 27.12.2021.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_5 за весь період відбування покарання мав лише 1 заохочення, стягнень не має, характеризується посередньо, до праці не виявив бажання бути залученим, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення неслужбових стосунків, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.?
Судом також враховано, відомості з щоденника індивідуальної роботи із засудженим, відповідно до яких ОСОБА_5 станом на 05 березня 2021 року лише стає на шлях виправлення, однак остаточно не став та не довів свого виправлення, висновки адміністративної комісії від 14.01.2021 щодо застосування положень ст. 81 КК України, відповідно до яких застосування такого виду заохочення є передчасним, та висновки комісії з питань застосування заохочувальних норм законодавства, амністії, помилування, тощо від 19.12.2019, відповідно до яких ОСОБА_5 не стає на шлях виправлення.
До того ж, суд врахував і те, що 24.06.2020 засуджений відмовився від заміни не відбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого й вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог скарги засудженого, колегія суддів виходить й з того, що ОСОБА_5 хоча і не має стягнень, однак за весь час відбування покарання засуджений характеризується посередньо, й має лише 1 заохочення, що у сукупності вказує на недоведення ним свого виправлення у повному обсязі.
При цьому, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, є неспроможними, оскільки суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення його клопотання.
Отже, надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування щодо засудженого положень ст. 81 КК України.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційної скарги, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4