Єдиний унікальний номер 205/2715/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника ДУ «ДВК (№89)» - ОСОБА_4

лікаря-доповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі подання адміністрації державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про звільнення від покарання у зв`язку з хворобою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває подання начальник державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , у якому зазначено, що згідно з висновком спеціальної лікарської комісії про медичний огляд, хвороби засудженого підпадають під перелік захворювань, які є підставою для подання матеріалів до суду щодо звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

У судовому засіданні представник ДВК №89 подання підтримав.

Представник медичної частини зазначив, що стан здоров`я засудженого важкий, подальше відбування покарання загрожує життю засудженого.

Прокурор подання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання, висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого, особову справу відносно засудженого, суд приходить до висновку про можливість задоволення вказаного подання з наступних підстав.

Так, стаття 152 КВК України встановлює, що однією з підстав звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

В силу ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року №8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто, у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

ОСОБА_6 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.01.2019 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців.

Як слідує з висновку лікарсько-консультативної комісії від 01.04.2021 року, у ОСОБА_6 діагностовано: ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія, МЛСТБ легенів (дисемінований, фаза інфільтрації та розпаду), дестр.(+), МБТ(+), М(+), МГ(+), ріф.(+), К(+), резіст. (І+(HREZ), ІІ+, гіст.(0), кат.4; туберкульозний спондиліт нижньогрудного відділу хребта з вираженим боковим синдромом; інтоксикаційний синдром; ВІЛ-асоційована кардіоміопатія.

За наслідком розгляду комісія вирішила, що загальний стан хворого тяжкий та є підстави для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Підставою для звільнення відповідно до п.2.1 Переліку хвороб, є ВІЛ-інфекція, ІV клінічна стадія. Важка імуносупресія (СД4-79 кл/мкл-6,5%; ВН від 21.01.2021р-1440 копій/мл). Мультирезистентний туберкульоз (27.06.2018) легень (дисемінований) Деструкція + МБТ - Мазок- (12.11.2020) МГ+ Риф+ Культура-(13.11.2020)Резистентність І+(HRЕZS) Резистентність ІІ- Гістологія0 Категорія 4 ( Паліативне лікування з 01.11.2018р.) Когорта 2(2018) Тубінтоксикаційний синдром. . Легенево-серцева недостатність ІІ-ІІІ ступеню. Втрата маси тіла > 15%. Орофарингіальний кандидоз ротової порожнини. Гіпетронічна хвороба ІІ стадія. Кризовий перебіг. Хронічний гепатит, мінімального ступеню активності. Хронічний пієлонефрит, стадія загострення. Хронічна ниркова недостатність І ступеню.

Згідно з матеріалами особової справи та висновком лікарсько-консультативної комісії від 01.04.2021 року, туберкульозом хворіє з червня 2020 року ВІЛ інфекція з листопада 2020 року. Незважаючи на проведене лікування, хвороба на яку страждає засуджений, прогресує і набула характеру, зазначеного в Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

В ході судового розгляду, лікуючий лікар ОСОБА_5 зазначив, що незважаючи на отримане лікування, стан здоров`я засудженого постійно погіршується та на даний час є надзвичайно важким. Заходи лікування неефективні, хвороба прогресує. Внаслідок прогресування хвороби та відсутності необхідних ліків, подальше утримання засудженого в місцях позбавлення волі загрожує його життю.

Таким чином, судом встановлено, засуджений ОСОБА_6 захворів на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає йому відбувати покарання, подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує його життю. Засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо. З огляду на стан здоров`я засуджений втратив суспільну небезпечність.

Відповідно до ст.7,8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Нормами частини 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.

Так, в рішення ЄСПЛ у справі «Коновальчук проти України» від 13.10.2016 року ЄСПЛ підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і про неналежні умови перевезення, що в подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.

Враховуючи особу засудженого, встановлені в судовому засіданні обставини, пояснення учасників, дослідивши особову справу та медичні документи на засудженого, суд вважає, що подання адміністрації колонії слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно ст.84 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Подання адміністрації державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» - задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.01.2019 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя

Секретар -