ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 лютого 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 січня 2021 року, якою відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрово-Солониха, Миколаївської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-07 липня 2003 року Первомайським районним судом Миколаївської обл. за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, 70 КК України до 7 років 5 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, 257, ч. 1 ст. 263, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 342, ч. 4 ст. 345 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 13 березня 2021 року, включно.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою вищевказаного суду від 12 січня 2021 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 задоволено, продовжено строк тримання під вартою до 13 січня 2021 року, включно.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 обрати запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 274 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.
Зокрема, апелянт зазначає, про те, що судом в оскаржуваній ухвалі лише формально перелічені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та недоведені жодним доказом.
Крім того, апелянт зазначає, що судом фактично не було розглянуто клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу на альтернативний у вигляді застави, а лише формально зазначено про таке клопотання, однак відсутні обґрунтування у його відмові.
Також, як зазначає апелянт, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, однак зазначеного виконано не було.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілих, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Приймаючи рішення щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_9 , суд виходив з того, що ризики, які мали місце до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри визначено на стадії досудового розслідування.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується відразу у вчиненні семи кримінальних правопорушень, різного степеню тяжкості, в тому числі особливо тяжкого проти життя та здоров`я особи, є особою раніше судимою.
Як слушно зазначено судом в оскаржувані й ухвалі під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, ризики, які стали підставами для обрання запобіжного заходу не перестали існувати та зменшились, оскільки будь яких належних даних про такі обставини суду надано не було, підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який судом встановлено не було, а отже судом цілком слушно було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу. Не надано таких даних і до суду апеляційної інстанції.
Зважаючи на викладене є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність висновку суду щодо не зменшення існуючих ризиків неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 альтернативних запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді застави.
Щодо посилань захисника про обов`язок суди при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначати розмір заставим, колегія суддів, зазначає про наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
За вказаних обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу, до теперішнього часу не зменшились, та
виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 з метою запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 січня 2021 року, якою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, 257, ч. 1 ст. 263, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 342, ч. 4 ст. 345 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 13 березня 2021 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: