Єдиний унікальний номер справи № 370/1697/17 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/515/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судових засідань ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 13 серпня 2020 року, яким
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Борівка Макарівського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Макарівського районного суду Київської області від 13 серпня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням вимог ст.103 КК України, та призначено покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України один рік позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України чотири роки позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин.
05.08.2017 року близько 22.00 години обвинувачений неповнолітній ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, зайшовши на територію домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 та переконавшись, що сторонніх осіб не має, проник в середину будинку через не зачинене вікно. В подальшому, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав із будинку грошові кошти у сумі 700 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_10 і грошові кошти у сумі 100 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_11 . Після чого, тим самим шляхом залишив будинок потерпілої ОСОБА_11 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень.
24.08.2017 року близько 10.00 години обвинувачений ОСОБА_8 , проходячи по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_12 , вирішив заволодіти особистим майном потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 , переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, таємно, з метою збагачення за рахунок чужого майна, переліз через бетонний паркан з тильної сторони домоволодіння на територію подвір`я потерпілого ОСОБА_12 .
В подальшому, розбивши скло вхідних дверей, ОСОБА_8 проник до будинку, що належить ОСОБА_12 , та почав підшуковувати майно для здійснення крадіжки. В цей час в будинку спрацювала охоронна сигналізація, тому обвинувачений ОСОБА_8 , зрозумівши те, що може бути викритий у злочині, сховався за шафою в кімнаті на другому поверсі, де був згодом виявлений працівниками поліції, які прибули на виклик потерпілого ОСОБА_12
23.12.2017 року близько 05.00 години обвинувачений ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що сторонніх осіб не має, зайшов на територію домогосподарства по АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_13 та перебуваючи на території вищевказаного домогосподарства, розбив вікно та проник в середину будинку. В подальшому, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 таємно викрав із будинку музичний центр марки «LG» модель LM- 250 із двома колонками вартістю 1800 гривень, два ефірні цифрові приймачі Т-2 марки «Trimax», вартістю за один 466,34 гривні. Після чого, тим самим шляхом залишив будинок ОСОБА_13 та виніс викрадені речі із будинку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2732,68 гривень.
28.12.2017 року близько 17.00 години обвинувачений ОСОБА_8 знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_14 , та реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в спальній кімнаті, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_14 спить, з корисливих мотивів, повторно, з метою збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, таємно викрав грошові кошти з гаманця, який знаходився в сумці в сумі 500 гривень. В подальшому, з викраденими грошовими коштами ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.
29.01.2018 року близько 05.00 години обвинувачений ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан на територію домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_15 та скориставшись відсутністю сторонніх осіб, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з подвір`я металеві деталі до станка для свердління, вартістю 204,00 гривні, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, заподіявши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 204,00 гривні.
07.03.2018 року близько 02.00 години обвинувачений ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до магазину-кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що належить Макарівському сільському споживчому товариству, де розбив скло у вікні, через яке проник в приміщення магазину-кафе, та діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, з метою збагачення за рахунок чужого майна, повторно, таємно викрав продукти харчування та алкогольні напої на загальну суму 956,97 гривень. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши матеріальну шкоду Макарівському сільському споживчому товариству на загальну суму 956,97 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок Макарівського районного суду Київської області від 13 серпня 2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 103 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України поклаасти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме призначив більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією відповідної частини статті закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного призначення покарання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували щодо доводів апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст.ст. 65, 103 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, вплив дорослих, рівень розвитку, обставини, які пом`якшують покарання і правильно призначив йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 185 КК України.
Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Так, санкція ч.3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Разом з тим, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання зазначених вимог закону не дотримався та призначив обвинуваченому за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок Макарівського районного суду Київської області від 13 серпня 2020 року підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Покарання призначене ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів прокурором не оскаржується.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, суд апеляційної інстанції погоджується із запропонованим прокурором покаранням за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, так як саме таке покарання є необхідним та достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 щодо скасування вироку Макарівського районного суду Київської області від 13 серпня 2020 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є обгрунтованою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Макарівського районного суду Київської області від 13 серпня 2020 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4