Справа № 748/2251/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/98/21
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

їх захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000430 від 29 квітня 2020 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівнопілля Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, працюючого за цивільно-правовою угодою у ТОВ «ЕК«ІНТЕРКОМ», проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 14 жовтня 2003 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна; постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2006 року був умовно-достроково звільнений 23 листопада 2006 року на невідбутий строк 10 місяців 26 днів;

2) 22 травня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

3) 15 липня 2016 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

4) 06 квітня 2017 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; який 27 листопада 2018 року був звільнений по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітю, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1) 08 червня 2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 262, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, який 01 квітня 2011 року був скасований постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова, а засуджений направлений в місця позбавлення волі для відбуття покарання;

2) 09 серпня 2017 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі; 22 грудня 2018 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

3) 27 липня 2020 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, якщо виконає покладені на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком і за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2020 року, за сукупністю злочинів за двома вироками призначене покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 07 вересня 2020 року, в який зарахований один день його затримання 27 липня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави в рівних частинах по 2 451, 53 грн процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності о вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 29 квітня 2020 року у період часу з 10 до 11 години, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, правомірно перебуваючи з відома власника на території домогосподарства АДРЕСА_3 , шляхом пошкодження метало пластикового вікна, проникли у будинок, розташований на території даного господарства, звідки таємно викрали майна на загальну суму 16 281 грн 87 коп., що належало потерпілому ОСОБА_12 , чим заподіяли матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Аргументує тим, що при звільненні ОСОБА_6 від покарання, місцевий суд не у повній мірі врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його суспільну небезпечність, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, притягувався до адміністративної відповідальності, новий злочин вчинив у період не знятої та не погашеної судимості. Повернення викраденого майна потерпілому відбулося лише завдяки діям працівників поліції.

Поза увагою суду залишилось те, що злочин було вчинено за наявності обтяжуючої обставини рецидиву кримінальних правопорушень.

При негативних характеристиках обвинуваченого ОСОБА_6 , незастосування до нього реальної міри покарання, не відповідає принципу справедливості, індивідуалізації та превентивній меті покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання нижче чим призначив суд першої інстанції, мотивуючи тим, що суд не у повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання та дані щодо його особи.

Вказує на те, що суд безпідставно не визнав пом`якшуючою обставиною його активне сприяння у розкритті злочину, надання зізнання та повернення викрадених речей. Крадіжку він вчинив через збіг тяжких матеріальних та сімейних обставин.

Просить врахувати, що він виховувався без батьків, залишився без житла через шахрайські дії сторонніх осіб, через, що йому було важко вести законослухняний спосіб життя, так як він не мав за що жити, жив за рахунок випадкових заробітків. На його думку, всі ці обставини надають суду підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого виду покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили про пом`якшення покарання прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та заперечував проти аргументів обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які не погодилися з доводами прокурора та просили суд не позбавляти волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарги, колегія суддів вважає подані апеляційні скарги залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_13 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не перевіряється. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

За змістом ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 3 статті 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Якщо судом встановлені тільки обставини, що пом`якшують покарання, проте істотно не знижують тяжкості вчиненого злочину та за відсутності даних, які б позитивно характеризували особу винного, застосування ст. 69 КК України, не допускається.

Прохання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 про призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, не може бути задоволене, виходячи із загальних положень кримінального закону про призначення покарання.

27 липня 2020 року Новозаводським районним судом м. Чернігова ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Призначаючи покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, суд збільшив строк покарання тільки на два місяці, що повинен був зробити з огляду на вимоги ч. 1 та ч. 2 названої статті кримінального закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 не має зареєстрованого місця проживання, не працює, проте потребує коштів на проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також до адміністративної відповідальності, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став і продовжив злочинну діяльність, а тому його виправлення та перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства.

Суд вірно визнав обставинами, що пом`якшують покарання його щире каяття та сприяння у розкритті злочину, прийняв до уваги відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого і з урахуванням усіх обставин справи, за сукупністю злочинів за двома вироками призначив мінімально допустиме покарання. Законних підстав для пом`якшення покарання по справі немає.

Обвинувачений ОСОБА_6 після звільнення з місць позбавлення волі 27.11. 2018 року дотримувався законослухняної поведінки, працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, проживає з матір`ю, утримує свою неповнолітню дочку 2008 року народження, яку йому залишила колишня дружина. За місцем проживання та місцем роботи має позитивні характеристики.

Згідно досудової доповіді інспектора Новозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області у ОСОБА_6 , з урахуванням способу його життя, історії правопорушень, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб, як середній ( а. с.133-134).

Короткий проміжок часу, коли обвинувачений ОСОБА_6 вчиняв адміністративні правопорушення та потрапив у лікарню з гострою алкогольною інтоксикацією, не може бути підставою для призначення йому реального покарання. Починаючи з березня 2020 року, він нових правопорушень не вчиняв, що вказує на позитивні зміни в його поведінці.

Відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він кинув пити, пообіцяв матері та дитині, для закріплення результату збирається здійснити кодування. Кримінальне правопорушення вчинив на ґрунті пияцтва, був би тверезий не проникав би у будинок та не викрадав речі.

Викрадене майно потерпілому ОСОБА_12 повернуте, цивільний позов ним не заявлений, під час судового розгляду він просив не позбавляти волі обвинувачених, що по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_6 було враховано місцевим судом.

Обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному, засуджує свою поведінку, припинив вживання спиртних напоїв, офіційно працює, робота пов`язана із значними фізичними навантаженнями, з місця роботи одержав позитивну характеристику, за місцем проживання відсутні негативні данні про нього як особистість, проживає у родині, де його поведінку і спосіб життя контролюють та допомагають у набутті позитивних соціальних звичок, орган пробації не виключає його виправлення без ізоляції від суспільства в умовах контролю за його поведінкою та способом життя, а тому для призначення реального покарання в межах мінімальної санкції статті, як просить прокурор, колегія суддів не вбачає правових підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого ОСОБА_7 , який перебуває під вартою, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

БАГЛАЙ ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16