Провадження № 1-кп/643/42/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року Московський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0006443 від 17.12.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 20.10.2005року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки;

- 24.07.2006року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.307, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 21.06.2012року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 13.05.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.395, ст.ст.71,72 КК України до 7 місяців позбавлення волі;

- 14.09.2018року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 100годин громадських робіт,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2015 року близько о 21:00 год. ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, заздалегідь підготувавши спеціально пристосовану накладку із липкою стрічкою для зачіпляння коштів, встановив її на банкомат ПАТ «ОТП Банк», розташований за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, буд. 56, після чого відійшов від нього та, побачивши раніше невідомого йому клієнта банку, який намагався зняти кошти, зачекав доки останній відійде від банкомата. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 підійшов до банкомата та зняв раніше прилаштовану ним накладку, на якій він виявив грошові кошти на суму 200 грн., які на підставі цивільно-правового договору належать АТ «ОТП Банк», які таємно викрав та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив ПАТ «ОТП Банк» матеріального збитку на суму 200 грн.

Крім того, 01.12.2015 року близько о 21:00 год. ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, заздалегідь підготувавши спеціально пристосовану накладку із липкою стрічкою для зачіпляння коштів, встановив її на банкомат ПАТ «ОТП Банк», розташований за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, буд. 56, після чого відійшов від нього та, побачивши раніше невідомого йому клієнта банку, який намагався зняти кошти, зачекав доки останній відійде від банкомата. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 підійшов до банкомата та зняв раніше прилаштовану ним накладку, на якій він виявив грошові кошти на суму 450 грн., власником яких є ОСОБА_6 , які таємно викрав та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 450 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, надав пояснення про обставини його скоєння, як вказано вище. Фактичних обставин справи не оспорював. Цивільний позов ПАТ «ОТП Банк» визнав в повному обсязі. Щиро розкаявся у скоєнні злочину. Просив суд не карати його суворо.

Представник потерпілого ПАТ «ОТП Банк» - ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, кожен окремо подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до кримінального проступку та до категорії нетяжких злочинів.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2013року з діагнозом вживання канабіноїдів без синдрому залежності, не одружений, не працює, має зареєстроване місце проживання за яким характеризується задовільно.

У відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, характер і ступінь їх суспільної небезпеки, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, ставлення його до скоєного, та приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статей інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно з нормами ст. 12 КК (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до положень ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

В даному випадку після внесення змін до вказаних статей мало місце поліпшення становища ОСОБА_4 порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України - особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Ураховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, який є кримінальним проступком та з дня переривання перебігу давності, а саме дня вчинення нового злочину 01.12.2015року, минуло понад п`ять років, а також встановивши факт умисного вчинення ОСОБА_4 дій, спрямованих на ухилення від суду, оскільки останній оголошувався у розшук, та з огляду на те, що обвинувачений заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України на підставі положень ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який ним вчинено до постановлення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 14.09.2018року, то остаточне покарання йому необхідно призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 530, 00 грн., підлягає задоволенню, у зв`язку із визнанням його обвинуваченим.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання - у виді арешту строком на 3 місяці.

Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання - у виді арешту строком на 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 14.09.2018року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 6 /шість/ місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_4 зарахувати у строк відбування покарання термін тримання під вартою з 12.03.2021року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 12.03.2021року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 - тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в рахунок відшкодування майнової шкоди 530грн. 00коп.

Речові докази:

- короб опечатаний, із металевою планкою; короб опечатаний, із мотком двосторонньої липкої стрічки (скотч); корб опечатаний, із канцелярським ножем; конверт опечатаний із парою чорних печаток, передані до камери схову Московського ВП ГУНП в Харківській області знищити;

- диск Verbatim із відеозаписами камер спостереження ПАТ «ОТП Банк» зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0006443 протягом усього часу їх зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1