Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/14/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2021 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції, за апеляційними скаргами заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката обвинуваченого ОСОБА_14 - ОСОБА_15 , адвоката обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 - ОСОБА_17 , та представника потерпілих ОСОБА_18 , вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2018 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, безробітного, одруженого, із двома малолітніми дітьми на утриманні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не має судимості,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Покровка, Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, безробітного, не одруженого, зареєстрованого та такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , судимого:

- 16.01.2008 року вироком Новоархангельського районного судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 122 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців; постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2011 року, звільнений від відбування покарання умовно-достроково, на 1 рік 8 місяців 29 днів,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, такого, який працює дорожнім працівником Новоархангельського ДЕД, одруженого, із двома малолітніми дітьми на утриманні, зареєстрованого та такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ульяновка Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, безробітного, одруженого, із малолітньою дитиною на утриманні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Ухвалено відмовити у задоволенні цивільного позову представнику ПСП «Лан», ПП «Новий Світ» та ТОВ «Імені Юрія Гагаріна».

Ухвалено стягнути з ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 процесуальні витрати на користь держави на залучення експерта - по 279 гривень 92 копійки з кожного.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_16 визнаний винуватим за вчинення: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаного з проникненням у сховище, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах.

ОСОБА_11 визнаний винуватим за вчинення: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах.

ОСОБА_13 визнаний винуватим за вчинення: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах.

ОСОБА_14 визнаний винуватим за вчинення: пособництва у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

На початку грудня 2014 року, ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та особа, яка у теперішній час перебуває в розшуку, домовились між собою заволодіти чужим майном, зокрема: засобом захисту рослин, ( далі ЗЗР ).

Для виконання спільного злочинного умислу ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та особа яка у теперішній час розшукується, пристосували предмет для нанесення тілесних ушкоджень, підшукали лом, молот, пластикові хомути, а ОСОБА_14 заздалегідь пообіцяв надати вантажний транспортний засіб для перевезення ЗЗР, яким планували заволодіти. Крім того, ОСОБА_14 отримав гроші на заправку автомобіля паливом, особисто придбав і замінив нову сім-карту у власному мобільному телефоні, за допомогою якого планували зв`язок між співвиконавцями, придбав дві маски для ОСОБА_11 і заздалегідь обіцяв приховати та перевезти майно спільно здобуте злочинним шляхом, для чого приїхав з іншого населеного пункту до складів і очікував на телефонний дзвінок для завантаження чужими ЗЗР в керованому ним вантажному автомобілі «ГАЗ» 3302-14П, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 .

Приблизно о 18 годині 00 хвилин, 17 грудня 2014 року, на виконання єдиного злочинного плану ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та особа яка у теперішній час перебуває у розшуку, на автомобілі ВАЗ-21083 під керуванням ОСОБА_11 приїхали на південно-західну околицю смт. Новоархангельськ, Кіровоградської області. Для запобігання ідентифікації їх облич вдягнули маски, а для полегшення вчинення злочину взяли з собою предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а також підшукані ними лом, молот, пластикові хомути.

На території охоронюваних складів, що належить приватному сільськогосподарському підприємству «Лан», спостерігали за ОСОБА_19 , який забезпечував охорону сховища та майна, що зберігалось в складах.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, кінцевою метою якого було їх спільне заволодіння ЗЗР у великих розмірах, особа яка у теперішній час перебуває в розшуку, з метою подолання опору ОСОБА_19 , умисно нанесла один удар заздалегідь підшуканим твердим предметом в голову охоронця, від чого у ОСОБА_19 утворилась рана лівої скронево-тім`яної ділянки голови, яка згідно з висновком № 191 судово-медичного експерта від 22.12.2014 року, може відповідати вказаному в постанові строку і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На виконання спільно розробленого плану ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 заздалегідь підшуканим пластиковими хомутами зв`язали руки ОСОБА_19 , позбавивши охоронця можливості вільно рухатись.

Діючи узгоджено, за попередньою змовою, співвиконавець ОСОБА_11 разом з особою яка зараз перебуває у розшуку, завдяки заздалегідь підшуканих ними лому і молоту, зламали навісні замки з воріт складу № 5, належного на праві приватної власності ПСП «Лан», внаслідок чого ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і особа, яка зараз перебуває у розшуку, проникли у сховище.

Особа, яка у теперішній час перебуває у розшуку, зателефонувала ОСОБА_14 , який виконав заздалегідь надану обіцянку про необхідність вивезти ЗЗР, якими вони спільно заволоділи.

ОСОБА_16 з ОСОБА_13 зустріли у визначеному ними місці автомобіль «ГАЗ» 3302-14П з державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , який умисно заїхав до приміщення складу, в якому ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_11 та особою яка у теперішній час перебуває у розшуку, завантажили 30 пластикових каністр, ємністю 20 літрів кожна, з гербіцидом «Базагран», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 205 від 19.05.2015 року становить 282 грн. за літр на загальну суму 169 200 гривень, тобто заволоділи майном фактичного володільця приватного сільськогосподарського товариства «Лан» у великих розмірах. Після цього, умисно зовні зачинили на замок ворота складу всередині якого залишили зв`язаного ОСОБА_19

ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також ОСОБА_14 , який заздалегідь обіцяв і фактично виконав обіцянку, а також сприяв перевезенню, приховуванню та збуту ЗЗР у великих розмірах, спільно вивезли і збули чуже майно.

Гроші від продажу ЗЗР поділили між собою.

В апеляційних скаргах:
заступник прокурора Кіровоградської області ОСОБА_12 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинувачених та призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , - кожного, - засудженим за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців, з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Прокурор зазначає, що протиправні дії ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 охоплювались єдиною метою, а саме: заволодінням чужого майна. Однак, заздалегідь заготовлені знаряддя злочину, спосіб та характер їх дій свідчать про те, що обвинувачені із самого початку планували вчинити не крадіжку майна зі складу підприємства, а розбійний напад, тобто, їх дії охоплюються диспозицією ст. 187 КК України і підпадають під санкцію ч. 4 ст. 187 КК України, а тому додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 27 КК України, за ознаками співучасті, - не потребують;

обвинувачений ОСОБА_13 просить змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України як грабіж, поєднаний з проникненням у сховище, а також змінити в частині зарахування у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення, а саме: зарахувати у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком законної сили, а не по 20 червня 2017 року, як те вказано судом першої інстанції.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Вважає відсутньою таку обов`язкову ознаку кримінального правопорушення як погроза застосування насильства, яке є небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу.

Вказане спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_19 під час розгляду справи в суді, показаннями інших обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 про те, що вони із самого початку планували вчинити крадіжку товару зі складу, а не розбійний напад, а також висновком комісійної судово-медичної експертизи № 73 від 05 грудня 2017 року.

Цим обставинам судом першої інстанції не надано належної оцінки;

адвокат ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 просить змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати дії його підзахисного ОСОБА_14 з ч. 5, ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України, призначити йому покарання в межах санкції вказаної статті та, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_14 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 січня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог наводить такі доводи.

Допит обвинувачених в судовому засіданні суду першої інстанції свідчить про те, що, обговорюючи план вчинення кримінального правопорушення, обвинувачені досягли умислу на вчинення крадіжки чужого майна.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що роль ОСОБА_14 в цій ситуації полягала у перевезенні автомобілем «Газель» вантажу зі складу, ОСОБА_14 не був обізнаний у деталях розробленого ОСОБА_20 плану крадіжки чужого майна і не знав про наявність на території ПСП «Лан» охоронця, а діяв лише за попередньою домовленістю та за вказівкою ОСОБА_20 .

Обвинувачений ОСОБА_14 весь час знаходився поза межами території об`єкту і чекав інших обвинувачених на в`їзді біля шлагбауму, не знав і не міг знати про те, що інші фігуранти цієї справи вийдуть за межі обговореного з ОСОБА_20 плану крадіжки, що повністю підтверджується показаннями свідка ОСОБА_19 , а також обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 в суді.

Показання ряду свідків, показання представника потерпілого, на які посилається суд першої інстанції у вироку, не спростовують показання ОСОБА_14 ; жоден із свідків не знайомий з безпосередніми обставинами справи.

Щодо придбання ОСОБА_14 двох масок, що він передав ОСОБА_11 , судом залишено поза увагою, що ним придбано дві зимові шапки, які він передав іншим, оскільки на території ПП «Лан» могли бути встановлені камери відеоспостереження, а не для нападу на охоронця.

Крім того зауважує, що дані протоколу допиту ОСОБА_14 , датованого 28.01.2015 року, нібито проведеного в приміщенні СІЗО, - не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_14 був допитаний 27.01.2015 року у приміщенні Новоархангельського РВ УМВС України в Кіровоградській області, однак протокол був виготовлений слідчим на комп`ютері та підписаний ОСОБА_14 не читаючи, у присутності адвоката ОСОБА_21 наступного дня.

Як зазначає адвокат, суд першої інстанції не врахував, що фактично ОСОБА_19 - ОСОБА_20 були спричинені тілесні ушкодження у виді садна, які згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 73 від 05 грудня 2017 року та пояснень експерта ОСОБА_22 в суді, не потягли короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, при проведенні товарознавчої експертизи щодо встановлення вартості викрадених «гербицідів», судовий експерт ОСОБА_23 застосувала постанову Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, яка на момент вчинення кримінального правопорушення втратила чинність, тобто вартість викраденого майна у цій справі не встановлена;

адвокат ОСОБА_17 просить змінити вирок місцевого суду, перекваліфікувати дії ОСОБА_11 та ОСОБА_13 з ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України, призначити покарання в межах санкції вказаної статті та зарахувати в строк відбування покарання, строк тримання обвинувачених під вартою, з 28 січня 2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог наводить наступні доводи.

Покладені судом першої інстанції в основу обвинувального вироку письмові докази є недопустимими, не можуть використовуватись як докази.

Зокрема, протокол огляду місця події від 17.12.2014 року проведений без дозволу суду; аналогічно є недопустимим протокол додаткового огляду місця події від 17.12.2014 року; як похідні докази, є недопустимими: висновок трасологічної експертизи від 16.01.2015 року, висновок трасологічної експертизи від 14.01.2015 року, протокол огляду предметів від 05.02.2015 року, постанова про визнання предметів речовими доказами від 05.02.2015 року.

Крім того, вказані докази не були відкриті стороні захисту.

Протокол обшуку від 31.01.2015 року є недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам законодавства в частині отримання доказу.

Дозвіл на проведення обшуку надано одній службовій особі, а проведено обшук іншою; слідчу дію проведено після 22 години, що є порушенням ч. 4 ст. 233 КПК України; вилучено ємності з речовинами, не вказаними в ухвалі слідчого судді, не зазначено індивідуальних ознак вилучених речей.

У цьому зв`язку, є недопустимими й докази, які є похідними від протоколу обшуку: протокол огляду предметів від 05.02.2015 року та постанова про визнання предметів речовими доказами від 05.02.2015 року.

Недопустимим є доказ протокол огляду місця події від 06.02.2015 року, оскільки проведений неналежною особою, місцем огляду був автомобіль ГАЗ 3302, який проведено без дозволу судді; а також і протокол огляду предмета від 09.02.2015 року, оскільки проведений з порушенням вимог ч. 2 ст. 237 КПК України, без належних правових підстав.

Крім того, є недопустимим доказ протокол тимчасового доступу до речей та документів від 22.01.2015 року, так як не відповідає вимогам законодавства щодо порядку його складення: не вказано адресу, за якою відбувалась слідча дія, особа, у якої вилучався диск, інформація відносно того, які дані відображені на вилученому диску; слідча дія проведена неналежною службовою особою.

Вважає недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи від 22.12.2017 року, оскільки з висновку не убачається, які методи та методики використовувалися експертом.

Висновки суду про те, що умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 був спрямований не на крадіжку майна зі складу, а на заволодіння майном у великих розмірах, саме шляхом розбійного нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і такими, що спростовуються показаннями головного свідка обвинувачення ОСОБА_19 , самих обвинувачених в суді, поясненнями експерта ОСОБА_22 та висновком комісійної судово-медичної експертизи № 73 від 05 грудня 2017 року.

Фактично, у даному провадженні вартість викраденого ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 майна зі складу ПСП «Лан» органом досудового розслідування не визначена і судом, під час розгляду справи з достовірністю не встановлена, оскільки як вбачається з висновків проведених судово-економічних експертиз, визначити точну кількість та найменування товару (гербіцидів), який не відображений на балансових рахунках відповідних підприємств, у тому числі ПСП «Лан», з урахуванням представлених на дослідження документів (даних) складського та бухгалтерського обліку, не представилось можливим.

Висновки суду щодо правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 за ознаками «заволодіння майном у великих розмірах» і в цій частині є неправильними та суперечливими.

З посиланням на практику Верховного Суду України по даній категорії справ, презумпцію невинуватості, а також ряд рішень Європейського суду з прав людини (справи «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії», «Бочаров проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Салман проти Туреччини») адвокат стверджує про те, що версія слідства про спрямованість умислу ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 на розбійний напад не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не дав належної та об`єктивної оцінки доводам сторони захисту, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, істотно порушив вимоги кримінального - процесуального закону, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого вироку;

представник цивільних позивачів ПСП «Лан» ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» та ПП «Новий світ» ОСОБА_18 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цивільного позову про відшкодування майнової шкоди, стягнути солідарно з усіх обвинувачених на користь ПСП «Лан» - 89 157 гривень 39 копійок, ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» - 222 85гривень 42 копійки та ПП «Новий світ» - 19 643 гривні 98 копійок.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Суд першої інстанції неправильно вирішив цивільний позов, безпідставно та необґрунтовано визнав висновок судово-економічної експертизи ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «Юрекс» про вартість викраденого майна недопустимим доказом, в результаті чого права потерпілої сторони на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди залишились незахищеними.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, просив вирок суду першої інстанції змінити вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинувачених через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , - кожного, - засудженим за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців, з конфіскацією всього належного на праві власності майна, думку адвокатів обвинувачених, обвинуваченого ОСОБА_11 , які підтримали подані в інтересах обвинувачених скарги, за мотивів, викладених в цих скаргах, заперечили задоволення апеляційної скарги прокурора, думку представника потерпілого, який підтримав подану представниками цивільних позивачів ПСП «Лан» ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» та ПП «Новий світ» апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскаржена кваліфікація дій обвинувачених, правильність призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_11 пояснив, що на початку грудня 2014 року він зустрівся разом із своїм знайомим ОСОБА_24 який повідомив, що на складі без охорони зберігають велику кількість ЗЗР. ОСОБА_25 запропонував йому вчинити таємне викрадення хімікатів. Казав що після викрадення забезпечить автомобіль для вивозу ЗЗР. Необхідно знайти ще людей для швидкого завантаження автомобіля гербіцидами. Він, тобто ОСОБА_11 погодився з пропозицією і запропонував ОСОБА_16 та ОСОБА_13 взяти участь у таємному викраденні ЗЗР, на що останні дали згоду. Через тиждень, ОСОБА_25 попросив розмістити на ночівлю ОСОБА_14 , який на власному автомобілі «Газель» обіцяв вивезти ЗЗР, крім того, 17 грудня 2014 року йому телефонував ОСОБА_25 , просив нагодувати ОСОБА_14 . Цього ж дня ОСОБА_25 взяв молот, лом і склав їх в автомобіль «ВАЗ», яким керував він, тобто ОСОБА_11 . Після чого заїхали за ОСОБА_16 і ОСОБА_13 . Всі в «ВАЗі» поїхали в напрямку складів. По-дорозі ОСОБА_25 телефонував ОСОБА_14 і попередив, де і коли необхідно чекати завантаження ЗЗР.

Автомобіль «ВАЗ» він зупинив за 300 метрів від складів, прихопив лом і пішов з усіма до складу, почав зривати замок, але почув як хтось наближається. Усі четверо сховались і чекали коли особа з ліхтариком пройде повз них. Коли чоловік з ліхтариком, наблизився, ОСОБА_26 щільно натягнув шапку на очі охоронця і попередив, що не завдасть шкоди. Охоронця не бив, не погрожував, не зв`язував. Хомутів і масок не було.

ОСОБА_26 зірвав замок від дверей складу, зайшли всередину, побачили ЗЗР, зателефонували ОСОБА_14 , після чого водій- ОСОБА_14 заїхав на автомобілі «ГАЗель» в приміщення складу, відкрив будку і допомагав вантажив пластикові каністри жовтого кольору ємністю 20л. з викраденими ЗЗР. Каністри подавав він, тобто ОСОБА_27 з ОСОБА_26 . Всього викрали 20-30 каністр, що знаходились поруч від входу до складу. На все витратили 5-10 хвилин, закрили вантажне відділення будки «ГАЗелі» сіли в салон «ГАЗелі» і виїхали.

Всі крім ОСОБА_28 брали участь у продажу викраденого майна в місті Умань. Гроші від продажу викраденого майна поділили між собою. Заперечує вимоги цивільного позивача, оскільки розмір заявлених збитків безпідставно завищений. Працівники поліції виявили і вилучили, а згодом повернули володільцю всі викрадені ними каністри з добривами. Домовлялись на таємне викрадення чужого майна, а не заволодіння майном.

Обвинувачений ОСОБА_13 , будучи допитаним судом першої інстанції, пояснив, що визнає таємне викрадення ЗЗР. В грудні 2014 року ОСОБА_29 та ОСОБА_11 запропонували заробити гроші. Треба було таємно викрасти якусь хімію, на що він погодився. У подальшому, 17 грудня 2017 року йому зателефонував ОСОБА_11 і сказав, щоб він виходив, з шапкою.

Коли приїхали на територію складів, ОСОБА_11 дав йому лом, а ОСОБА_16 наказав йти до шлагбауму. Він, ОСОБА_25 , ОСОБА_11 пішли до складів. Коли ОСОБА_11 зривав замки, то помітили світло від ліхтарика. Він з ОСОБА_11 перейшли в інше місце і сховались, а ОСОБА_25 пішов до того чоловіка із ліхтариком, - охоронця складу. Йому сказали, щоб він не кричав, йому не завдадуть шкоди.

Охоронця ніхто не бив, вони лише розмовляли з ним. Охоронець був пенсійного віку, побачив їх і сів тихо навприсідки. Ніхто йому на голову шапку не одягав.

ОСОБА_11 зірвав замки на дверях складу та з ОСОБА_30 зайшли всередину, а ОСОБА_13 пішов за ОСОБА_16 . Одразу приїхала «ГАЗель» в яку завантажили ЗЗР.

Через тиждень йому зателефонував ОСОБА_11 віддав гроші за злочин. Заперечує вимоги цивільного позивача, оскільки розмір заявлених збитків безпідставно завищений. Працівники поліції виявили і вилучили, а згодом повернули володільцю всі викрадені ними каністри з добривами. Домовлялись на таємне викрадення чужого майна, а не заволодіння майном.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_16 пояснив, що домовлялись про крадіжку. ОСОБА_11 запропонував йому таємно викрасти ЗЗР. На місце таємного викрадення він приїхав із ОСОБА_11 на автомобілі «ВАЗ 2108», з собою крім лому нічого не брали. Одноповерхова будівля складу великого розміру була не огороджена. Приїхали на складу приблизно о 19-00 год., склад освітлювали фарами від автомобіля. Спочатку вони зупинили авто, вийшли із автомобіля і пішли пішки в сторону складів, з собою взяли лом. Далі шлагбаума він не йшов а чекав автомобіль «ГАЗель» білого кольору. До нього підійшов ОСОБА_13 , а ОСОБА_14 заїхав на «ГАЗелі» на територію складів. Після злочину ЗЗР продали, ОСОБА_11 привіз гроші. Особисто він не був у сховищі, автомобіль не завантажував і не знає кількість викрадених ЗЗР.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_14 надав наступних показань: на початку грудня 2014 року йому зателефонував ОСОБА_29 , попросив перевезти товар. Приблизно 16 грудня 2014 року знову дзвонив ОСОБА_25 і сказав, що товар необхідно перевезти завтра. ОСОБА_25 запевняв у наявності документів на товар.

17 грудня 2014 року зателефонував ОСОБА_25 і сказав, що чекає поруч з автозаправною станцією. Коли він під`їхав до шлагбауму, до нього в автомобіль сів ОСОБА_16 , якого він на той час не знав взагалі. Після чого, ОСОБА_16 показав дорогу до будівлі складів, ОСОБА_25 сказав, щоб він заїхав в середину цокольного приміщення заднім ходом, щоб було кращати завантажувати товар в авто. Він і ОСОБА_25 з ОСОБА_11 разом завантажили машину каністрами. Охорони на території складів він не бачив, сигналізацію не чув. Потім вони закрили ворота, ОСОБА_25 повісив замок на будку автомобіля, сіли в авто і виїхали з території складів.

Через тиждень він з ОСОБА_27 і ОСОБА_30 приїхали в місто Умань. Зустріли покупців добрив. ОСОБА_14 передав керування ОСОБА_11 , який поїхав в місто. Після того як покупець розрахувався за ОСОБА_31 з ОСОБА_27 і ОСОБА_26 , він,- ОСОБА_14 забрав власний транспортний засіб «ГАЗель» з території сільськогосподарської академії міста Умань. За транспортування товару отримав гроші та поїхав з ОСОБА_26 в Київ.

Не зважаючи на часткове визнання винуватості обвинуваченими, їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції представник потерпілої сторони ОСОБА_18 , пояснив, що він з 2013 року працює юристом та представляє інтереси чотирьох підприємств: ПСП «Центр-Агро», ПСП «Лан», ТОВ «Новий світ», ПП «імені Юрія Гагаріна». Про напад на склад дізнався наступного дня, тобто 18.12.2014 року, зі слів співробітників знає, що охоронець складу під час нападу отримав удар в голову. Кожен ЗЗР зберігався в приміщенні складу окремо. Заволоділи ЗЗР зі складу № 5. Добрива купляли для потреб чотирьох підприємств. Він особисто не приймав участь в ревізії, розмір шкоди від злочину визначено бухгалтерією. Йому повернули гербіцид «Базагран», у кількості 30 пластикових каністр ємністю по 20 літів кожна, тому розмір позовних вимог зменшив на суму повернутого гербіциду. Адвокат ОСОБА_14 приносив квитанції про добровільне відшкодування збитків від злочину на суму 299 грн. Решту збитків від злочину не відшкодовано.

Допитаний судом першої інстанції в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 повідомив, що він працює головним інженером на чотирьох підприємствах-позивачах. Згідно із наказом від 18.02.2015 року, створили інвентаризаційну комісію для визначення збитків від злочину. Всі ЗЗР зберігались в складських приміщеннях. Не знає найменування ЗЗР, їх кількості і балансової належності кожного з підприємств. Інвентаризація проводилась на основі складських книг. ЗЗР зберігаються на піддонах, окремо один від одного та кожна речовина підписана биркою. По кожному з підприємств складалась інвентаризаційна відомість. Під час інвентаризації був присутній також агроном хімік, представник охорони і матеріально-відповідальна особа - завідуючий складом. Порівняльну відомість оформила бухгалтерія. Графу розбіжностей заповнювали, виходячи з даних складської книги: оприбуткування і залишок. Вартість ЗЗР визначила бухгалтерія, по-кожному підприємству окремо. Коли секретар надрукував текст інвентаризаційного акту, він його перевірив з власними записами.

Свідок ОСОБА_33 , будучи допитаним судом першої інстанції, пояснив, що працює комірником в ПСП «Лан». Протягом двох років веде складські книги. Бухгалтерським обліком займається бухгалтерія, а він щодня звітує перед нею. Хімікат «Базагран» зберігається у каністрах по 20 літрів. Він як матеріально-відповідальна особа приймав участь у роботі інвентаризаційної комісії та особисто рахував хімікати разом з членами комісії. Вперше перерахував під час огляду місця події при слідчих, а другий раз при проведенні інвентаризації. Розмір збитків визначила бухгалтерія, не знає яким чином. Складське приміщення зачинялось на два замки і опечатувалось. Під час нападу сигналізація не спрацювала через планове відключення електричної енергії. Бачив охоронця з розбитою головою, також на руці була гуля та пошкодили зубний протез.

Згідно із показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_34 - він працює начальником господарства ПСП «Лан» з 2012 року, є відповідальною особою по всіх підприємствах та складських приміщеннях. Крім того, є старшим комірником. На склад № 5, який перебуває у віданні ОСОБА_35 17.12.2014 року відбувся напад. Заволоділи ЗЗР. Сам склад знаходиться на околиці смт. Новоархангельськ, Кіровоградської області. На складі зберігають ЗЗР. Товар приймається на склад відповідно до накладної, а кількість заносилась до складської книги, яка потім передається до бухгалтерії. Після нападу провели інвентаризацію, до складу членів інвентаризаційної комісії він не входив, тому не знає розміру шкоди. Такий випадок вперше на підприємстві. В комплексі господарств налічується приблизно 16 приміщень, що перебувають під охороною. Існує договір на зберігання товару в одному складі. Щодня здається відомість, видаткова накладна. Звіти приймає ОСОБА_36 . На склад не приймається товар без документів.

Відповідно до наданих суд першої інстанції показань свідка ОСОБА_37 : його включили до складу інвентаризаційної комісії після вчиненого злочину на складі № 5 належного ПСП «Лан». Розмір нестачі не пам`ятає. Всі свої підрахунки на той час записував до блокноту, після чого їх звіряли з іншими учасниками комісії та вносили дані у бланк інвентаризації. Крім нього, членами інвентаризаційної комісії були: ОСОБА_34 , ОСОБА_33 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , рахували товар з комірниками. Інвентаризацію зробили одразу після вчиненого злочину. Під час інвентаризації перевіряли каністри та інші банки, на яких були вказані назви ЗЗР. До його посадових обов`язків входить моніторинг пересування техніки та контроль за використанням палива. З бухгалтерськими документами він справи не має.

Як встановлено показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_40 - з 2013 року він працює агрономом на всіх чотирьох підприємствах-позивачах. 17.12.2014 року з одного з складів викрали гербіциди, регулятори росту. Наступного дня створили інвентаризаційну комісію, до складу якої він входив. Провели інвентаризацію, визначили нестачу. Перед інвентаризацією, він та інші члени комісії приїхали до бухгалтерії, де їм надали відомість для проведення інвентаризації з назвами препаратів, згодом вони поїхали на склад і перерахували, все що там залишилось, записали залишки, поставили свої підписи, як члени комісії, і віднесли до бухгалтерії, після чого бухгалтер вніс результати інвентаризації до програми.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_41 вказав, що 17.12.2014 року начальник служби безпеки повідомив, що мав місце розбійний напад на склад з якого викрали ЗЗР, повідомили про це у правоохоронні органи і провели інвентаризацію. Склад, на якому зберігались ЗЗР знаходиться на околиці смт. Новоархангельськ, та охоронявся фірмою «Манул», про що існує договір з фірмою охорони. Після злочину видали наказ про створення комісії, провели інвентаризацію, яка тривала дві години. Документи готував ОСОБА_42 . До складу комісії по інвентаризації входили: ОСОБА_33 , ОСОБА_32 , ОСОБА_43 . Працівники бухгалтерії теж допомагали у проведені інвентаризації, зокрема звіряли залишки. Особисто він не був присутній.

У відповідності до показань, наданими суду першої інстанції свідком ОСОБА_44 : він працює начальником охорони ПСП «Лан». На підставі угод склад № 5 охороняли працівники ТОВ «Манул». Охоронці змінюються кожні 12 годин. В кінці грудня 2014 року йому повідомили, що на склад № 5 вчинено розбійний напад. Коли він туди приїхав, охоронник повідомив що його вдарили палицею в голову, затулили очі шапкою, зв`язали руки. Після чого зірвали замки в склад і завели всередину. Зі слів охоронця було приблизно 3-4 чоловіка. Троє вантажили хімікати, а четвертий спостерігав за охоронцем. Також додав, що охоронець бачив як вивозили добрива на автомобілі «Газель» білого кольору. Свідок не пам`ятає назв і кількості ЗЗР. Проводили інвентаризацію, членом якої був і він. На складі № 5 зберігали хімікати з усіх підприємств. Весь товар був підписаний табличками. Під час інвентаризації визначили кількість залишків. Їх спочатку записали у зошит, а потім внесли до відомості. Не пам`ятає загальної суми нестачі. Потерпілого охоронця зовні замкнули в приміщенні складу. Ільченко мав пошкодження вуха, руки, вилетів зубний протез. Як він лікувався не знає, був при свідомості.

Згідно показань, наданих в судовому засіданні суду першої інстанції свідком ОСОБА_19 , - в день нападу охороняв склади ПСП «Лан». Перед нападом за графіком вимкнули світло, тому він вирішив обійти територію. Повертаючись, почув шарудіння, посвітив ліхтариком, звідки вибігло троє чоловіків, один з яких вдарив його палицею в голову. Все відбувалось швидко він намагався затулити голову лівою рукою, але відчув один удар в голову. З голови потекла кров. Невідомі чоловіки натягнули йому на очі шапку, щоб нічого не бачив, зв`язали руки пластиковими хомутами і відвели у дальній кут складу. При цьому обшукали і забрали телефон і ліхтарик, який поставили на каністри для освітлення. Вони зламали замок з складських воріт. Одразу у сховище заїхав заднім ходом вантажний автомобіль «Газель» по-типу фургон світлого кольору і почали вантажити автомобіль хімікатами. Ламали замки приблизно 3-5 хвилин, завантажували автомобіль приблизно 15 хвилин. Двоє з нападників підносили до автомобіля хімікати, а третій вантажив їх в фургон автомобіля. Викрали не всі ЗЗР. Вони зовні зачинили браму на один замок. О 20-тій годині прийшов на зміну другий охоронець, який звільнив його і повідомив про злочин. Не вважає себе потерпілим від нападу. Родичі обвинувачених, добровільно відшкодували ОСОБА_19 кошти на проїзд і лікування.

Допитаний в судовому засіданні судом першої інстанції свідок ОСОБА_45 , зазначав, що знає ОСОБА_11 , який у кінці 2014 року під час телефонної розмови просив допомоги у продажі належних йому ЗЗР. Свідок погодився і подзвонив куму-фермеру ОСОБА_46 який зацікавився пропозицією. ОСОБА_11 передав письмовий перелік ЗЗР. Через 4 дні він, тобто свідок ОСОБА_45 домовився про угоду з ОСОБА_11 . У кінці грудня 2014 року всі зустрілись при вїзді в місто Умань. ОСОБА_27 приїхав з іншими чоловіками на «Газелі» білого кольору з будкою. Розвантажили ЗЗР в місті Умань в гаражному приміщенні поруч з сільськогосподарською академією. ОСОБА_45 розрахувався з ОСОБА_11 за ЗЗР і роз`їхались. Згодом, ЗЗР вилучили при проведенні обшуку гаража.

Аналогічні показання у суді першої інстанції надано свідком ОСОБА_47 , який додав, що крім іншого, були пластикові каністри ємністю 20 літрів з гербіцидом «Базагран», а також інші коробки та банки.

Аналогічні показання у суді першої інстанції надано свідком ОСОБА_48 , який додав, що крім іншого, були пластикові каністри ємністю 20 літрів з гербіцидом «Базагран», на прохання ОСОБА_49 в кінці грудня 2014 року допомагав у розвантаженні фургону «Газель» білого кольору. Ящики та каністри з назвою «Базагран» залишив на зберігання в приміщенні гаража. Гараж належить ОСОБА_50 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_51 , наданих останнім під час судового слідства суду першої інстанції, - він дізнався від поліції що ЗЗР викрали. Гараж в місті Умань він винаймає, користується рідко,- за несприятливих погодних умов ставить в гараж власний автомобіль. Дав дозвіл друзям на зберігання в гаражі жовтих пластикових каністр та ящиків. На каністрах була етикетка з назвою «Базагран». В 2015 році, під час обшуку гаража каністри вилучили.

Свідок ОСОБА_52 пояснила суду першої інстанції, що вона працює бухгалтером на підприємстві ПСП «Лан» з 2012 року. Позапланову інвентаризацію було призначено після заволодіння ЗЗР зі складу. 18.12.2014 року на підприємстві відбулась нарада після чого на підставі наказу створили інвентаризаційну комісію, до складу якої входили: ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_37 , ОСОБА_43 . Були складені інвентаризаційні відомості з назвою і кількістю ЗЗР. Збитки визначали виходячи з вартості куплених ЗЗР та змісту видаткових бухгалтерських документів. В договорах вказано: назву, ціну, кількість продукції. Факт надходження ЗЗР фіксується в складській книзі, вибуття товару оформлюється бухгалтерськими документами. На виробничі потреби існує книга нарядів, де вносяться відомості на видачу добрив на поля, для цього існує лімітно-забірна карта. На підприємстві ведеться автоматизована система обліку, відомість видає програма «1-С», куди автоматично підтягуються дані по-препарату, вручну документи не оформлюються. Надали достатньо документів для проведення інвентаризації. Усі матеріальні цінності обліковуються. На підтвердження приходу, існують первинні документи видаткові накладні з усіма показниками ЗЗР. Комісія вартість товару не встановлювала, вона визначала нестачу. Вартість майна взято з балансу підприємства. Ціну ЗЗР визначив постачальник. Після нападу інвентаризацію провели дуже швидко, оскільки були великі збитки. Особисто нею акти інвентаризації не підписувались.

Свідок ОСОБА_38 пояснила в судовому засіданні суду першої інстанції, що 17.12.2014 року зі складу ПСП «Лан» викрали ЗЗР. Наказом створили інвентаризаційну комісію. З використанням бухгалтерської програмі «1-С» вона, як бухгалтер роздрукувала бланк інвентаризаційної відомості та передала членам комісії, які рахували залишки ЗЗР на складі і внесли показники в інвентаризаційну відомість. Інвентаризація тривала протягом години. Особисто вона на склад не ходила, допомагала готувати документи. Не пам`ятає кількості викраденого товару. Після інвентаризації, їй принесли заповнену відомість, показники якої вона внесла до комп`ютерної програми і роздрукувала. Акт інвентаризації з рукописними дописуваннями свідчить про реальність внесення відомостей про нестачу після злочину. Потім оформили порівняльну відомість, до якої внесли кількість та найменування ЗЗР станом до і після злочину. У документах все відображено реально.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_53 суду першої інстанції: в другій половині 2014 року він працював оператором на автозаправній станції. В кінці грудня 2014 року в вечірній час на зміні особисто бачив, як на дорогу виїхав автомобіль «ГАЗель» білого кольору з будкою. У темну пору доби на автомобілі чомусь були вимкнені світлові прилади (фари). Відстань від АЗС до складів де вчинили злочин становить приблизно 150 метрів. Виїхавши від складів на головну дорогу, автомобіль «ГАЗель» попрямував у напрямку міста Умань.

Експерт ОСОБА_54 під час судового слідства суду першої інстанції пояснила, що 19.05.2015 року на підставі постанови слідчого провела товарознавчу експертизу № 205 від 19.05.2015 року. Керувалась затвердженими методиками, тому правильно визначила вартість викрадених ЗЗР. У відповідності до індексу «12.1.» вона має право проводити спеціальні дослідження для визначенні вартості товарів народного споживання, до яких зокрема входять і ЗЗР

Крім того, вина обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження у сукупності досліджених судом першої інстанції, які судом визнані допустимими й належними:

- заявою представника ПСП «Лан» ОСОБА_55 до Новоархангельського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 18.12.2014 року, про напад невідомих осіб на склад ПСП «Лан», та заподіяння тілесних ушкоджень охоронцю ТОВ «Манул» ОСОБА_19 (т.1, а.к.п.7);

- протоколом огляду місця події з фото таблицею від 17.12.2014 року, згідно якого на південно-західній околиці смт. Новоархангельськ, Кіровоградської області перед воротами складу ПСП «Лан» виявлено та вилучено: два навісні металеві замки, а у приміщенні сховища ще два пластикових хомути. (т.1, а.к.п.8-18);

- протоколом додаткового огляду місця події від 17.12.2014 року, згідно якого на південно-західній околиці смт. Новоархангельськ, Кіровоградської області з воріт складу ПСП «Лан» виявлено та вилучено: випил з лівої створки воріт. (т.1, а.к.п.19);

- висновком трасологічної експертизи № 261 від 16.01.2015 року, що корпус навісного замка, вилученого 17.12.2014 року при проведенні огляду території ПСП «Лан», має пошкодження, характерні для його зламу, шляхом виривання дужки з корпусу в результаті дії на поверхню корпусу твердого стороннього предмету (т.1, а.к.п. 47-50);

- висновком трасологічної експертизи № 256 від 14.01.2015 року, що навісні замки, вилучені 17.12.2014 року під час огляду місця події - території ПСП «Лан», мають механічні пошкодження, характерні для його зламу (т1, а.к.п. 55-59);

- протоколом обшуку від 31.01.2015 року, де з приміщення гаражу № НОМЕР_2 по АДРЕСА_7 , виявлено та вилучено: 30 пластикових каністр жовтого кольору заповнених рідиною з написом «Базагран», ємністю 20 літрів кожна. (т.1, а.к.п.138-144);

- розпискою представника потерпілого ОСОБА_56 від 11.03.2015 року, про отримання від працівників міліції на відповідальне зберігання 30 пластикових каністр, ємністю 20 літрів, кожна з гербіцидом «Базагран» (т.1, а.к.п.150);

- протоколом огляду предметів від 05.02.2015 року, під час якого з участю двох понятих оглянуто три навісних замки з механічними слідами зламу; два пластикові хомути темно-коричневого кольору довжиною 240 мм., а також довжиною 350мм.; деревяний випил прямокутної форми 250х190 мм. з ушкодженням у вигляді поглиблення трикутної форми та постановою слідчого від 05.02.2015 року про визнання перерахованих предметів речовими доказами. (т.1, а.к.п.151-152);

- протоколом огляду місця події від 06.02.2015 року автодороги «Київ-Одеса» на відстані 100 метрів на південь від автозаправної станції «АНП», виявлено вантажний автомобіль «ГАЗ» 3302-14П, державний номер НОМЕР_1 , фургон білого кольору (т.1, а.к.п.155-156);

- протоколом огляду предмета від 09.02.2015 року з фототаблицею, обєктом огляду якого є вантажний автомобіль «ГАЗ» 3302-14П, державний номер НОМЕР_1 , білого кольору (т.1, а.к.п.157-159);

- полісом АІ-2207516 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль ГАЗ 3302, державний номер НОМЕР_3 , фактичним володільцем якого на той час був ОСОБА_14 , а автомобіль зареєстрований за ОСОБА_57 (т.1, а.к.п.160);

- протоколом слідчого експерименту з фототаблицями від 09.04.2015 року, проведеного на території складів ПСП «Лан» з участю свідка ОСОБА_19 , який на місці детально показав, як і де на нього напали 17.12.2014 року, зокрема що на відстані 20 метрів від стіни складу №2, побачив трьох чоловіків у масках, один з яких тримав обома руками биту чи палку, а наблизившись до нього наніс удар в голову. ОСОБА_19 вказав, де він впав, а нападники підняли та відвели в інше місце, показав, яким чином він сидів навприсядки. Зазначив, що один з нападників натягнув йому шапку на очі. Другий тримав його руки, а третій стягував руки біля кісті рук пластиковими хомутами. Далі ОСОБА_19 вказав куток до якого його відвели у складі №5, де він перебував до закінчення злочину з закритими шапкою очима та звязаними хомутом руками. (.1, а.к.п.249-259);

- протоколом проведеного слідчого експеримету від 04.02.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_14 , у присутності його захисника, під час якого ОСОБА_14 , добровільно у присутності двох понятих показав, як готувався до злочину, для чого показав кіоск в місті Новоархангельську, Кіровоградської області в якому він особисто за гроші ОСОБА_26 купив дві маски, та передав їх ОСОБА_11 ; як під`їхав до шлагбауму, через який заїхав на автомобілі «Газель», до складів коли до нього в салон сів чоловік у масці, вказав на будівлю складу до якої вони проникли. Заднім ходом заїхав до сховища і разом з ОСОБА_26 , та ОСОБА_27 втрьох грузили гербіциди що викрали, забрали і знаряддя злочину: молот з ломом. З викраденими хімікатами поїхали по дорозі «Стрий-Знамянка» у напрямку м. Умань. Де ОСОБА_14 в с. Трояни Ульянівського району на власній дачі протягом тижня переховував добрива, тоді як ОСОБА_26 з ОСОБА_27 шукали покупця для збуту викраденого ними майна. ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і він- ОСОБА_14 відвезли хімікати в м. Умань, де віддали автомобіль «Газель» разом з добривами. Покупці залишили розвантажений авто на території сільськогосподарської академії, попередньо розрахувавшись з ОСОБА_27 та ОСОБА_26 . Гроші від збуту викраденого розділили між собою. (т.4, а.к.п.18-21);

- протоколом проведення слідчого експеримету від 04.02.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_13 та його захисника, під час якого обвинувачений, добровільно у присутності двох понятих показав що ОСОБА_27 , ОСОБА_58 , ОСОБА_26 знали про те, що склади охороняють охоронці, тому обіцяли проникнути у сховище шляхом зламу задньої стіни. В кінці грудня 2014 року вони приїхали на «ВАЗ 2108» до нього, сказали зробити маску, яку він виготовив з панчохи дружини. По дорозі купили в магазині нову сім-карту для забезпечення спільного мобільного зв`язку і попрямували до складів ПСП «Лан». ОСОБА_13 , вказав місце біля авто заправної станції поруч з якою залишили авто, взяли монтировку, молоток, алюмінієву биту, пластикові хомути. ОСОБА_26 казав що хомути для зв`язування рук охоронцю. Разом відстежили охоронця під час обходу, ОСОБА_26 вдарив його чимось в голову. ОСОБА_27 затулив охоронцю очі шапкою і просив не кричати. ОСОБА_27 і ОСОБА_26 відвели охоронця до складу. Разом зв`язали йому руки. Він, тобто ОСОБА_13 спостерігав за охоронцем, коли ОСОБА_27 і ОСОБА_26 зривали замки і проникли у сховище. Він з ОСОБА_59 зустріли водія «Газелі» і показали куди їхати. Через 20 хвилин автомобіль без вимкнених фар (без світла) виїхав зі складів. Перед Новим Роком Вітвіцький віддав гроші за злочин. (т.4, а.к.п.147-149);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 205 від 19.05.2015 року, яким визначено ринкову вартість майна, зокрема рідини гербіциду «Базагран». З розрахунку: 282 грн. за літр на загальну вартість 169200 грн. (т.4, а.к.п.235-241);

- результатами судово-медичного висновку № 191 від 22.12.2014 року згідно якого: на тілі ОСОБА_19 виявлено: тілесні ушкодження у вигляді крововиливу задньої поверхні лівого передпліччя, рани лівої скронєво-тімяної області голови, які можуть відповідати вказаному в постанові строку і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, більше шести днів. (т.1 а.к.п.37)

- протоколом одночасного допиту підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_13 від 20.05.2015 року, про те що 12-14 грудня 2014 року ОСОБА_11 і ОСОБА_25 запропонували ОСОБА_13 викрасти гербіциди зі складу, в якому як їм відомо відсутня охорона, проте улаштовано відео спостереження, на що всі погодились. (т.5, а.к.п.19-25);

- інформацією технічної обробки сім карти НОМЕР_4 , якою користувалась особа, яка перебуває у розшуку, та сім картою НОМЕР_5 , якою користувався обвинувачений ОСОБА_11 під час вчинення розбійного нападу, про час і місце перебування обвинувачених, що фіксувалось ретрансляторами базових станцій під час вхідних та вихідних дзвінків зазначених сім карт (т.6, а.к.п.160-205);

- фактичними діями ОСОБА_14 , який уповноважив свого захисника у добровільному порядку в якості відшкодування збитків від злочину, сплатити по-квитанції на користь потерпілого та цивільного позивача 299 грн.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, обґрунтовано визнано винуватими у вчиненні: ОСОБА_16 - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаного з проникненням у сховище, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах; ОСОБА_11 - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах; ОСОБА_13 - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах; ОСОБА_14 - пособництва у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах.

Дії обвинувачених колегія суддів кваліфікує за ч. 4 ст. 187 КК України.

Додаткової кваліфікації дії обвинувачених за ч.2 ст. 27 КК України у конкретному випадку не потребують.

Деякі з обставин, зазначені у ст. 67 КК, вказані в статтях Особливої частини Кодексу як кваліфікуючі (обтяжуючі) ознаки конкретних злочинів.

Згідно із ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рекомендовано: Якщо якась із обставин, наведених у ч. 1 ст. 66, ч. 1 ст. 67 КК, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

Диспозиція ст. 187 КК України передбачає вчинення даного кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб як кваліфікуюча ознака, тобто, впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення, враховується при призначенні міри покарання при засудженні особи за вчинення даного кримінального правопорушення. Протиправні дії ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 охоплювались єдиною метою, - заволодінням чужого майна, обвинувачені із самого початку планували вчинити не крадіжку майна зі складу підприємства, а розбійний напад, тобто, їх дії охоплюються диспозицією ст. 187 КК України.

Відтак, повторна кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст. 27 КК України не застосовується.

Щодо доводів сторони захисту з приводу кваліфікації дій того чи іншого обвинуваченого за ст. 186, ст. 185 КК України.

Слід зазначити, що доводи апеляційних скарг адвокатів, зазначені у них, як те убачається зі змісту оскаржуваного вироку суду, були предметом оцінювання суду першої інстанції, і така оцінка та обґрунтування містяться у вироку, висновки належно мотивовані, і з якими погоджується колегія суддів.

Нових доводів сторона захисту під час апеляційного оскарження не наводить.

Тож, відносно правильності кваліфікації дій обвинувачених та достатності доказів на те, зауважується про таке.

Роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» встановлено наступне.

Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке

тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я.

Розбій посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється від крадіжки.

Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

Обов`язковою ознакою розбою, як і всякого іншого розкрадання, є корисливий мотив нападу.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Крім того, при наданні оцінки кваліфікації дій обвинувачених: з об`єктивної та суб`єктивної сторони, розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій - нападу і насильства.

У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею (у разі застосування сильнодіючих, отруйних речовин чи газів тощо). Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій.

Насильство, яке застосовується під час відкритого заволодіння майном (грабежу), має іншу правову природу. Особа має намір викрасти чуже майно і для цього застосовує відкриту форму заволодіння ним. Для досягнення своєї мети вона ігнорує небезпеку бути викритою у злочині і не зупиняється перед застосуванням насильства до особи, яка може перешкодити їй завершити задумане. Для здійснення злочинного наміру особа обирає способи і засоби посягання, які вважає прийнятними для цього. Нерідко ці способи і засоби зовні схожі на поведінку, характерну для розбою. Проте насильство в цих та подібних ситуаціях має інше спрямування й призначення. Головним у намірі грабіжника є бажання відкрито заволодіти майном. Стосовно цієї мети насильство має факультативне, другорядне, хоча обтяжуюче й кваліфікуюче, але побічне значення; в умислі винного воно не є переважаючим чинником.

Якщо поведінка винної особи в конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою; спрямована проти волі або поза волею потерпілого; насильство є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я особи або ж воно не застосовується (є нереальним), але характер дій особи є агресивно-насильницьким, то такі ознаки свідчать про напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або з погрозою його застосування, і мають розцінюватись як розбій. За відсутності цих ознак вчинене має кваліфікуватись як насильницький грабіж.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Крадіжкою визнається також протиправне вилучення чужого майна і тоді, коли воно здійснюється у присутності потерпілого або інших осіб (наприклад, ці особи спостерігають за діями винного на певній відстані), але сам винний не усвідомлював цього моменту і вважав, що діє таємно від інших осіб. Таємним також визнається викрадення, яке вчинюється у присутності потерпілого або інших осіб, але непомітно для них (наприклад, кишенькова крадіжка).

Таємним викрадення є і у випадку, коли воно вчинюється у присутності потерпілого чи інших осіб, які через свій фізіологічний чи психічний стан (сон, сп`яніння, малолітство, психічне захворювання тощо) не усвідомлюють факту протиправного вилучення майна: не можуть правильно оцінити і розуміти зміст, характер і значення дій винного.

Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення такого майна - таємність.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном або його утримання, належить кваліфікувати як грабіж, а у разі застосування насильства чи висловлювання погроз його застосування, - залежно від характеру насильства чи погроз - як грабіж чи розбій.

Тобто склади злочинів крадіжки та розбою суттєво відрізняються за способом їх вчинення, спрямованістю умислу винної особи, тощо.

Як встановлено, матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 разом із особою, що перебуває у розшуку, будучи обізнаними, що на території приватного сільськогосподарського підприємства «ЛАН» зберігається велика кількість засобу захисту для рослин, домовились заволодіти чужим майном у великих розмірах, а саме вказаним засобом захисту рослин з території приватного сільськогосподарського підприємства «ЛАН», для вчинення злочину обрали нічний час.

Для реалізації означеного умислу, обвинуваченими підшуканий лом для зриву замків та запорів, молот, а також, будучи достеменно обізнаними, що територія ПСП «Лан» охоронювана, підшукано й предмет для нанесення тілесних ушкоджень та пластикові хомути для нейтралізації охоронця.

Також, обвинувачений ОСОБА_14 , який мав надати вантажний транспортний засіб для вивезення засобу захисту рослин та у подальшому мав переховувати майно, здобуте злочинним чином, - з метою забезпечення зв`язку з іншими обвинуваченими, придбав і замінив сім картку у своєму мобільному телефоні, крім цього придбав дві маски.

У подальшому, на території ПСП «ЛАН», яка охоронювана ОСОБА_19 , особа, яка перебуває у розшуку, з метою подолання опору, спричинила охоронцеві заздалегідь підшуканим предметом удару по голові, обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , також з метою подолання подальшого опору охоронця, зв`язали руки останнього заздалегідь підшуканими пластиковими хомутами, позбавили ОСОБА_19 можливості вільно рухатись та пересуватись.

Після чого обвинувачені за допомогою підготовлених заздалегідь предметів, шляхом зламу замків складу, проникли до складу.

Охоронця ОСОБА_19 обвинувачені також привели та залишили у приміщенні складу.

До приміщення складу, з метою вивезення викраденого майна, також заїхав на вантажному автомобілі й обвинувачений ОСОБА_14 .

Зі складу обвинувачені, діючи спільно, завантажили до наданого ОСОБА_14 вантажного автомобілю засіб захисту рослин у великому розмірі, й вивезли його зі складу.

У подальшому, за спільною домовленістю, викрадене майно обвинуваченими переховувалось, зберігалось, після чого викрадене збули, а грошові кошти обвинувачені розподілили між собою.

Як встановлено висновком судово-медичного експерта № 191, ОСОБА_19 внаслідок вчинення злочину, отримано рану лівої скронево-тім`яної ділянки голови, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Даний висновок експерта судом першої інстанції визнаний належним, допустимим, також судом надано оцінки, чому саме цей висновок, за наявності також висновку комісійної судово-медичної експертизи № 73 щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , судом покладений в основу вироку (аркуші провадження 166-167 том 13).

З метою з`ясування та уточнення характеру та тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , судом першої інстанції досліджено та оцінено обидва висновки експерта, допитано експертів ОСОБА_22 та ОСОБА_60 .

На підставі дослідження означених доказів, судом не взято до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи № 73.

Тож, встановленим є спричинення ОСОБА_19 тілесних ушкоджень у вигляді рани лівої скронево-тім`яної ділянки голови, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад шість днів.

Відтак, встановленим є, що обвинувачені діяли зі спільною метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на охоронця території ОСОБА_19 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, оскільки обвинуваченими вчинено умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного насильства.

Напад на ОСОБА_19 мав раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, мав відкритий характер (удар по голові ОСОБА_19 , від чого у останнього потекла кров, він схопився за голову); напад мав спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном мету і спрямований був відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

Удару охоронцеві завдано особою, яка перебуває у розшуку, обвинуваченими ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 зв`язано руки охоронця і супроводжено останнього до складу, всіма обвинуваченими залишено ОСОБА_19 , який має похилий вік, у зимову холодну пору року, зв`язаного, із пораненням голови, у неопалюваному приміщенні складу, запертого ззовні.

Всі вказані дії вчинювані обвинуваченими за спільним умислом та спільною згодою, жоден із співвиконавців не залишив мети вчинити злочин, не зупиняв інших у реалізації злочинного умислу, не вчиняв дій із зупинення насильницьких дій стосовно ОСОБА_19 .

Як вже зазначалось вище, ознакою грабежу є те, що винний ігнорує небезпеку бути викритим у злочині і не зупиняється перед застосуванням насильства до особи, яка може перешкодити їй завершити задумане, насильство має інше, ніж при розбої, спрямування і призначення, має факультативне, другорядне, хоча обтяжуюче й кваліфікуюче, але побічне значення.

У конкретному ж випадку, враховуючи зазначене вище, поведінка обвинувачених відзначалась підступністю, несподіваністю, раптовістю і була неспровокованою, спрямована проти волі потерпілого, насильство щодо останнього є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я, - тобто наявні ознаки саме розбою.

Зважаючи на підготовчі та подальші під час вчинення кримінального правопорушення дії обвинувачених, - викрадення майна носило явно відкритий характер. Слід зауважити, що обвинувачені готувались до подолання опору охоронця, об`єктивно допускали, що охоронець буде розуміти характер їх дій, тому не йде мова про умисел обвинувачених вчинити крадіжку, яку від усіх форм викрадення відрізняє таємний спосіб вилучення майна.

Те саме стосується й обвинуваченого ОСОБА_14 , який, як зазначалося вище за текстом ухвали, приїхав з іншого міста для вчинення кримінального правопорушення, був обізнаний про наявність охорони на території ПСП «ЛАН», обізнаний зі всіма підготовчими діями до вчинення кримінального правопорушення, брав активну в них участь, підшукав сім карту для свого телефону, маски для нападу, знав і допускав, що підшукані предмети для нейтралізації та подолання опору охорони, надав транспортний засіб для вивезення викраденого, заїхав на автомобілі до складу, де перебував зв`язаний і поранений охоронець ОСОБА_19 , завантажував засіб захисту рослин, зі всіма іншими обвинуваченими залишив ОСОБА_19 , який має похилий вік, у зимову холодну пору року, зв`язаного, із пораненням голови, у неопалюваному приміщенні складу, запертого ззовні, вивіз на автомобілі викрадене майно, переховував його, після реалізації майна, у якій брав безпосередню участь, отримав свою частину виручених від такої реалізації грошових коштів.

В діях обвинуваченого ОСОБА_14 відсутній склад злочину крадіжка, як на те вказує захист.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій обвинувачених свого підтвердження не знайшли і спростовуються наведеним вище.

Щодо доводів захисту про доведеність кваліфікованої ознаки вчинення заволодіння майном у великому розмірі.

Висновки суду щодо правової кваліфікації дій обвинувачених за кваліфікуючою ознакою заволодіння майном у великих розмірах, - вказаному надано оцінки судом першої інстанції, мотивація безпосередньо викладена у вироку (аркуші провадження 169-170, том 13).

Слід зауважити, що умисел обвинувачених на заволодіння засобом захисту рослин у великому розмірі доведений доказами: обвинувачені, будучи обізнаними про обсяг таких засобів, що зберігається на території ПСП «ЛАН», віднайшли вантажний автомобіль для реалізації свого злочинного умислу.

Викрадено 30 пластикових каністр засобу 20 літрів ємністю кожна, загальна вартість вилученого засобу захисту рослин 169 200 гривень; на час вчинення злочину неоподатковуваний неоподаткований мінімум доходів громадян складав 609 грн. Пункт третій примітки до ст. 185 КК України, під великим розміром шкоди при вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 КК України, визнає суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину. Розмір доведеної шкоди від розбійного нападу вчиненого обвинуваченими перевищує двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Щодо визнання неналежними ряду доказів у кримінальному провадженні, як на тому наполягає сторона захисту, а саме: протоколу огляду місця події від 17.12.2014 року, похідних доказів - висновку трасологічної експертизи від 16.01.2015 року, висновку трасологічної експертизи від 14.01.2015 року, протоколу огляду предметів від 05.02.2015 року, постанови про визнання предметів речовими доказами від 05.02.2015 року, протоколу обшуку від 31.01.2015 року, похідні від протоколу обшуку докази як протокол огляду предметів від 05.02.2015 року та постанова про визнання предметів речовими доказами від 05.02.2015 року, протоколу огляду місця події від 06.02.2015 року, протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 22.01.2015 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, безпосередньо зі змісту оскаржуваного вироку суду першої інстанції, - вказані доводи сторони захисту були предметом ретельного оцінювання суду.

Щодо належності та допустимості кожного з перелічених доказів судом зазначено у вироку, із приведенням належної мотивації своїх висновків, з посиланням на відповідні норми закону (аркуші провадження матеріалів тому 13 - 163-166 , вироку - 11 14).

Колегія суддів, перевіривши вирок суду першої інстанції в цій частині, погоджується із висновками суду першої інстанції щодо належності і допустимості доказів, і не убачає необхідності дублювати висновки суду щодо вже належно оцінених доводів.

Аналогічно те відноситься до доводів захисту щодо визнання недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи від 22.12.2014 року, оскільки з висновку не убачається, які методи та методики використовувалися експертом.

Як зазначалось вище, судом надано належної оцінки дослідженим висновкам експерта № 191 та № 73, мотивовано, з яких підстав взято до уваги один висновок і залишено поза увагою інший, допитано експертів у судовому засіданні.

В ході допиту експерта ОСОБА_61 , який проводив експертизу ОСОБА_19 , і який склав висновок експерта № 191 від 22.12.2014 року, експерт повідомив, які методи та методики використовувалися експертом, зокрема, що при проведенні експертизи він керувався і дотримувався вимог « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Надано судом оцінки і посиланням захисту щодо того, що ряд доказів не були відкриті стороні захисту (аркуш провадження 166 том 13).

Судом вказані доводи перевірені і зроблено висновок, що всі докази стороні захисту відкриті, після закінчення досудового розслідування всі представники сторони захисту власноруч виконали рукописний текст в якому підтвердили ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, не подавали клопотань, що їм не відкрили на ознайомлення речовий доказ.

Щодо доводів захисту на те, що протокол допиту ОСОБА_14 від 28.01.2015 року, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_14 був допитаний 27.01.2015 року і у приміщенні Новоархангельського РВ УМВС України, а не у приміщенні СІЗО.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції, в ході судового слідства допитаний обвинувачений ОСОБА_14 , його показання як доказ оцінені судом окремо і у сукупності з іншими доказами, саме ці показання взяті до уваги судом.

Суд не покладав в основу вироку і не посилався як на доказ на протокол допиту ОСОБА_14 від 28.01.2015 року.

Щодо доводів потерплої сторони на те, що суд безпідставно та необґрунтовано визнав висновок судово-економічної експертизи ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «Юрекс» про вартість викраденого майна недопустимим доказом, в результаті чого права потерпілої сторони на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди залишились незахищеними.

Підстави та мотиви суду при визнанні висновку експертизи експертної установи «Юрекс» та належно і повно наведені у вироку суду (аркуші провадження 169-170, 172 том 13).

Також встановлено: комісійний висновок судово-економічної експертизи проведено і підписано не повноваженим експертом, який не був співробітником установи; представник потерпілого не відкривав учасникам кримінального провадження всієї бухгалтерської документації, що була предметом спеціальних досліджень при проведенні економічних експертиз; внаслідок чого документи і похідні від них результати економічних експертиз не є об`єктивними і не можуть бути використані при доказуванні; представник потерпілого, цивільного позивача ПСП «Лан» довів, що обвинувачені заволоділи тридцятьма пластиковими каністрами, ємністю 20 літрів кожна, всередині яких знаходився засіб захисту рослин «Базагран», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 205 від 19.05.2015 року становить 282 грн. за літр на загальну вартість 169200 грн.; слідчий повернув все майно представнику ПСП «Лан», ОСОБА_18 на підтвердження чого оформили акт; відсутні достатні матеріали щодо решти позовних вимог; подано недостатньо доказів для об`єктивного вирішення цивільного позову; за наявними матеріалами цивільний позов не може бути розглянутий.

За вказаних підстав колегія суддів вважає, що цивільний позов слід залишити без розгляду.

Щодо права потерпілої сторони на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

При призначенні обвинуваченим покарання судом дотримано вимог закону та загальних принципів призначення покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Як рекомендовано п. 3 Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь

тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати

його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При призначені покарання обвинуваченим, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким, умисним, корисливим, насильницьким, особи обвинувачених, які позитивно характеризовані, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебувають, ОСОБА_14 працевлаштований, одружений, на утриманні має малолітню дитину, а також і батьків, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, ОСОБА_62 безробітний, одружений, на утриманні має двоє малолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства, батьків, не судимий, притягався до кримінальної відповідальності, ОСОБА_16 безробітний, не одружений, нга утриманні має батьків, судимий, ОСОБА_13 працевлаштований, одружений, на утриманні має двоє малолітніх дітей та батьків, не судимий, притягався до кримінальної відповідальності.

Обставини, які обтяжують та які пом`якшують покарання обвинуваченим, - відсутні.

Судом не встановлено підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Обґрунтовано врахована судом роль кожного із співучасників кримінального правопорушення.

На підставі врахованих обставин, судом першої інстанції призначене покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, й визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.
Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченим визначене з урахуванням всіх обставин, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, загальним принципам призначення покарання та принципам виваженості і справедливості, є обґрунтованим, належним, у конкретному випадку є достатнім для перевиховання та виправлення обвинувачених.
Щодо зарахування у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Відповідно до закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року
№ 838-VIII та ч. 5 ст. 72 КК України в редакції цього закону, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, яка є преюдиціальним рішенням, вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.
104. Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
105. Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
106. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачені у даному кримінальному провадженні тримались під вартою з 27 січня 2015 року.

У подальшому, на підставі ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області, за наслідками апеляційного перегляду вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2018 року, обвинувачені звільнені з-під варти в залі суду 21 червня 2018 року.

Під час касаційного оскарження обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 під вартою не тримались.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 у період касаційного оскарження, під час провадження у даній справі, слідчим суддею місцевого суду застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах іншого провадження, затриманий обвинувачений 25 січня 2019 року.

З означеної дати, протягом стадії касаційного оскарження та розгляду і подальшого нового апеляційного провадження та розгляду, до набрання вироком законної сили, обвинувачений ОСОБА_11 тримався під вартою.

Зважаючи на зазначене вище, зарахуванню у строк призначеного покарання обвинуваченим підлягає строк їх попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Тож, з огляду на зазначене, колегія суддів пришла до висновку про слушність доводів апеляційної скарги прокурора, яка підлягає задоволенню; частковому задоволенню підлягають апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , адвоката ОСОБА_17 в інтересах обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які серед інших вимог просили зарахувати у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, представника цивільних позивачів ПСП «Лан» ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» та ПП «Новий світ» ОСОБА_18 , який не погоджувався із рішення суду в частині вирішення цивільного позову; оскаржуване судове рішення з підстав, викладених вище за текстом ухвали, підлягає зміні - в частині призначення покарання, зарахування строку призначеного покарання, вирішення цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_12 задовольнити.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката обвинуваченого ОСОБА_14 - ОСОБА_15 , адвоката обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 - ОСОБА_17 , представника потерпілих ОСОБА_18 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2018 року стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 змінити в частині призначення покарання, зарахування строку призначеного покарання, вирішення цивільного позову.

Вважати винуватими та засудженими:

ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, у строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27 січня 2015 року по 21 червня 2018 року та з 25 січня 2019 року по 30 березня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_16 за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, у строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27 січня 2015 року по 21 червня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, у строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27 січня 2015 року по 21 червня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_14 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, у строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27 січня 2015 року по 21 червня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов представника ПСП «Лан», ПП «Новий Світ» та ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» залишити без розгляду.

В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2018 року стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції а засудженим ОСОБА_11 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4