Справа № 720/1448/19
Провадження № 1-кп/720/36/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
потерпілої ОСОБА_12 ,
представників потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
представник цивільного відповідача ОСОБА_15 ,
перекладача ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новоселиця Чернівецької області матеріали кримінального провадження №0000081 від 15.02.2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бжешьчь Куявський, поляка, громадянина Республіки Польща, із середньою освітою, вдівця, працюючого водієм, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Борислав Львівської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого керівником логістики ТОВ «МБ Кур`єр», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 14 лютого 2019 року, о 20:13 год., керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , Федеративної Республіки Німеччина, із напівпричепом марки «H&W», номерний знак НОМЕР_2 , Федеративної Республіки Німеччина, рухався в темну пору доби поза межами населеного пункту в адміністративно-територіальних межах Новоселицького району Чернівецької області, по автодорозі «Н-10» сполученням «Стрий - Івано-Франківськ Чернівці - Мамалига», зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Хотин, по крайній правій смузі руху. Проїжджаючи 246 км + 860 м. вказаної автодороги та наближаючись до електроопори №383, ОСОБА_5 , не врахувавши дорожньої обстановки, почав виконувати маневр розвороту ліворуч у недозволеному місці, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, хоча мав таку можливість. В цей же час обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_3 , Федеративної Республіки Німеччина, рухався в попутному напрямку, відносно руху вантажного автомобіля марки «DAF» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_18 . Так, ОСОБА_6 , рухаючись по крайній лівій смузі руху, із значним перевищенням дозволеної швидкості, а саме на швидкості приблизно 133 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у виборі швидкості руху, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме попутній автопоїзд у складі вантажного автомобіля марки «DAF», із напівпричепом марки «H&W», під керуванням ОСОБА_19 , який перебуваючи попереду здійснював маневр розвороту ліворуч у недозволеному місці, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, та в результаті вказаних дій обвинувачених відбулося зіткнення керованих ними транспортних засобів.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажирам які перебували в салоні автомобіля «Volkswagen Touran», а саме: потерпілій ОСОБА_20 , 1972 року народження, у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 116 від 19 березня 2019 року(т.1 а.с. 192-198), спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвинувся внаслідок отриманого за життя відкритого перелому кісток склепіння та основи черепа з розвитком субарахноїдальних крововиливів та забоєм речовини головного мозку та потерпілій ОСОБА_21 , 1972 року народження, спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця правої ключиці, забою головного мозку середнього ступеня важкості (краніоспіальна форма), які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 229 мд від 22 березня 2019 року (т.1 а.с. 203-206), відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_5 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1, дорожнього знаку 4.7 Розділу 33 «Дорожні знаки» та горизонтальної розмітки 1.11 розділу 34 «Дорожня розмітка» встановлених "Правилами дорожнього руху", затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_6 , дану дорожньо-транспортну пригоду скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.6(ґ), 12.9(б) встановлених "Правилами дорожнього руху", затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року.

Cвоїми діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_20 , та заподіяло середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_21 , що призвели до тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали себе винними в повному обсязі, щиро розкаялися в скоєному злочині, просять суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, і допиту свідків які не з`явилися в судовому засіданні, правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст.286 КК України.

Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених, потерпілої та дослідженням доказів заявлених представником цивільного відповідача та анкетних даних обвинувачених, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що він є водієм та здійснює міжнародні перевезення. Вказав, що 14 лютого 2019 року керуючи вантажним автомобілем марки «DAF» із напівпричепом, перетнувши державний кордон України з сторони республіки Польща він слідував по запланованому маршруту, рухаючись в напрямку м. Івано-Франківськ. Приблизно о 20:00 год. рухаючись в адміністративних межах Новоселицького району Чернівецької області, здійснюючи маневр розвороту ліворуч, попередньо переконавшись у безпечності свого маневру, а саме у відсутності як зустрічних транспортних засобів так і попутних автомобілів, безпосередньо під час виконання даного маневру почув шум та відчув сильний удар у задню частину автомобіля та в подальшому побачив, що відбулося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» темного кольору в салоні якого крім водія перебувало ще двоє пасажирів, які отримали значні тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, просив у потерпілих вибачення, зазначив, що він в добровільному порядку частково відшкодував потерпілим нанесену шкоду.

Просив суд врахувати те, що він є водієм із значним стажем керуванням транспортними засобами, до відповідальності за порушення правил дорожнього руху раніше не притягався, а тому просив суд не призначати суворе покарання та не позбавляти його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 також визнав свою вину у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, надав покази щодо обставин зіткнення автомобілів аналогічні показам обвинуваченого ОСОБА_5 , що дійсно 14 лютого 2019 року він керував автомобілем «Volkswagen Touran» та з ним в автомобілі перебували його знайомі ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Вказав, що під час керуванням автомобілем ним було допущено перевищення дозволеної швидкості руху, однак він не мав можливості уникнути зіткнення в зв`язку з грубим порушенням правил розвороту саме водієм вантажного автомобіля. Просив врахувати, що він одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, а тому просив суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_12 , суду показала, що в даній дорожньо-транспортній пригоді загинула її мати - ОСОБА_20 , яка перебувала в дружній відносинах з обвинуваченим ОСОБА_6 вказала, що останній надав значну допомогу, в свою чергу обвинувачений ОСОБА_5 жодним чином не вибачився перед ними та на час судового розгляду справи в суді здійснив один платіж на суму 35000 грн.. Просить суд заявлений нею цивільний позов до відповідача задовольнити.

Інші потерпілі в судовому засіданні не з`явились посилаючись на свій стан здоров`я, їх представники в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд заявлені позовні вимоги задовольнити.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, їх вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачені визнали та з якими погодились в повному об`ємі.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, про доведеність вини обвинувачених а саме в тому, що ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б,д), 10.1, 1.11 та 12.4 «Правил дорожнього руху», а ОСОБА_6 допустив порушення п.1.5. 2.3 (б,д,г), 12.6 (г), 12.9 (б), «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року та ведених в дію з 01 січня 2002 року тобто, у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_20 та заподіяло середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_21 , що призвели до тривалого розладу здоров`я.

При призначенні обвинуваченим покарання, суд діючи за загальними принципами, визначеними статтею 50 КК України, враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого з передбачених ст. 66 КК України є добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, щире каяття у вчиненому злочині, яке виразилось у тому, що він дав суду правдиві та об`єктивні покази щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі, та є особою пенсійного віку.

Судом не встановлено обставин, які би обтяжували покарання обвинуваченого з передбачених ст.67 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого з передбачених ст. 66 КК України є часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілим та щире каяття у вчиненому злочині.

Судом не встановлено обставин які би обтяжували покарання обвинуваченого з передбачених ст.67 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_22 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів скоєних з необережності.

Призначаючи міру покарання обвинуваченим, суд виходить з того, що у відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, та щиро розкаявся, добровільне відшкодував матеріальну шкоду, висновок органу пробації про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, відсутність обтяжуючих вину обставин, із урахуванням думки потерпілих які простили обвинуваченого ОСОБА_6 та просять суд звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.

Викладені обставини з врахуванням суспільної небезпечності скоєного злочину, досудової доповіді з центру пробації про можливість виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, дають суду підстави вважати можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до вимог ст..75 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_23 суд приймає до уваги, що відповідно до вироку Новоселицького районного суду від 30 квітня 2020 року обвинуваченому було призначено покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком у відповідності до вимог ст.75 КК України.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2020 року вирок районного суду був скасований з підстав неправильного застосування вимог ч.3 ст.349 КК України.

Згідно з ч.2 ст.416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

А тому суд враховуючи вище зазначені обставини, правові норми та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, та щиро розкаявся, яке виразилось у тому, що він дав суду правдиві та об`єктивні покази, щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі та щиро жалкує про скоєний ним злочині, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, добровільно частково відшкодував завдані збитки, просив пробачення у потерпілих, приймаючи до уваги пенсійний вік обвинуваченого, суд вважає можливим обрати покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд із урахуванням вище зазначеного, висновку органу пробації, який викладений у досудовій доповіді від 09.02.2021 року (т.с.7 а.с.197-202) про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_24 можливо без позбавлення волі, та вимог ч.2 ст.416 КК України, що вирок суду першої інстанції було скасовано не у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_24 без позбавлення його волі які дають суду підстави вважати можливість його звільнення від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до вимог ст..75 КК України.

Щодо заявлених цивільних позовів суд дійшов наступного висновку. Потерпіла ОСОБА_21 інтереси якої в судовому засіданні представляє адвокат ОСОБА_13 подала цивільний позов до юридичної особи за місцем роботи обвинуваченого ОСОБА_5 а саме, Хенріх Верворльт Джі ем бі Ейч Ко текстільна експедиція Ка Джі в якому просить суд в порядку ст..1167 та 1177 ЦК України стягнути з роботодавця ОСОБА_24 на її користь 200000 Євро в рахунок відшкодування моральної шкоди, що офіційно по курсу НБУ дорівнює 6850000 грн., 180350,36 Євро в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та упущеної вигоди, що офіційно по курсу НБУ дорівнює 6177000 грн., 4718,34 Євро матеріальної шкоди понесених витрат на лікуванні, що офіційно по курсу НБУ дорівнює 161603,47 грн., та 10000 грн. офіційно понесених витрат на правничу допомогу.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 в інтересах малолітнього ОСОБА_27 інтереси яких в судовому засіданні представляє адвокат ОСОБА_13 аналогічно подали цивільний позов до Хенріх Верворльт Джі ем бі Ейч Ко текстільна експедиція Ка Джі в якому просять суд в порядку ст..1167 та 1177 ЦК України стягнути з роботодавця ОСОБА_24 :

- на користь ОСОБА_12 100000 Євро, що є еквівалент згідно до курсу НБУ 3425000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,

- на користь малолітнього ОСОБА_27 150000 Євро, що є еквівалент згідно до курсу НБУ 5137500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,

- на користь ОСОБА_25 150000 Євро, що є еквівалент згідно до курсу НБУ 5137500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,

- на користь ОСОБА_12 417 Євро, що є еквівалент згідно до курсу НБУ 14292 грн. 76 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди,

- на користь малолітнього ОСОБА_27 12613,13 Євро, на утримання, 41136,90 Євро, 41136,90 Євро на упущену вигоду, разом 53750,03 Євро, що є еквівалент згідно до курсу НБУ 1840938,84 грн..

- на користь ОСОБА_25 8967,94 Євро на утримання, 41136,90 Євро на упущену вигоду, разом 50104, 84 Євро, що є еквівалент згідно до курсу НБУ 1716090, 84 грн..

- на користь ОСОБА_12 10000 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

- на користь ОСОБА_26 10000 грн., що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_27 в рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

- на користь ОСОБА_25 10000 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

Представник позивачів в судовому засіданні також подав до суду докази понесених витрат позивачами на оплату послуг перекладача при перекладі цивільних позовів на німецьку мову в загальній сумі 22995 грн. 72 коп. які також просить стягнути з відповідача.

Представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_15 подав відзив на подані позова в яких він зазначив, що Хенріх Верворльт Джі ем бі Ейч Ко текстільна експедиція Ка Джі не є належним відповідачем посилаючись на правову позицію викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. а тому просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України у п.7 Постанови №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснив, що особі, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем. Їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача.

З даного правового висновку випливає, що під час розгляду цивільного позову в кримінальній справі застосовуються норми цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові від 04.07.2018 року Верховний Суд прийшов до наступних висновків:

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування...» та стаття 1191 ЦК України регулюють регресні зобов`язання (зобов`язання, які виникають у страховика цивільно-правової відповідальності та його страхувальника (винуватця)), а стаття 27 Закону України «Про страхування» та 993 ЦК України регулюють суброганційні зобов`язання, які виникають у страховика за договором добровільного страхування майна (КАСКО) та винною особою у настанні дорожньо-транспортної пригоди (п. 31-35 Постанови);

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування...»

обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (п. 36 Постанови) а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п. 37 Постанови).

Тим самим Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6- 2587цс15. відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (п. 62 Постанови), на який посилаються позивачі.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а саме викладених у п. 10.3. Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом "Зелена картка", що визнається і діє в цих країнах.

10.4. Під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

22.1. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

22.2. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

З матеріалів справи т.с.1 а.с.100-102 вбачається, що транспортний засіб яким керував обвинувачений був застрахований, тобто гарантійні вплати відповідно до закону здійснює МТСБУ, оскільки був виданий страховий поліс «Зелена картка», яка діяла на день вчинення ДТП.

Що, стосується поданих до суду позовів та самого ОСОБА_24 , суд вважає наступне: «Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різнишо між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)»(п. 71 Постанови).

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та с т. 27 України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд, аналізуючи у сукупності пояснення сторін з приводу заявленого цивільного позову, провівши системний аналіз зазначених правових норм вважає, що оскільки позовні вимоги пред`явлені лише до роботодавця винної особи, а не до МТСБУ яка зобов`язана провести оплату гарантійних виплат, оскільки був виданий страховий поліс «Зелена картка», суд дійшов висновку, що заявлені позовну вимоги пред`явлені до неналежного відповідача а тому у задоволені позовних вимог з вищезазначених правових підстав слід відмовити.

Відповідно до ст..124 КПК України понесені судові витрати на проведення судових експертиз в загальній сумі 15835 грн. 39 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_24 та ОСОБА_6 в дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст..100 КПК України.

Відповідно до квитанції від 19 лютого 2019 року ОСОБА_28 внесла заставу за ОСОБА_24 в сумі 280000 грн. яку після набрання вироку законної сили слід повернути заставодавцю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити у виді застави, з продовженням дії покладених на нього обов`язків до набрання вироку законної сили.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 понесені по справі судові витрати за проведення експертиз в розмірі 15835 грн. 39 коп. на користь держави.

Відмовити у задоволенні цивільних позовів ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 в інтересах малолітнього ОСОБА_27 інтереси яких в судовому засіданні представляє адвокат ОСОБА_13 до Хенріх Верворльт Джі ем бі Ейч Ко текстільна експедиція Ка Джі.

Арешт на вантажний автомобіль марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , Федеративної Республіки Німеччина із напівпричепом марки «H&W», номерний знак НОМЕР_2 , Федеративної Республіки Німеччина накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.02.2019 року - скасувати, а транспортний засіб та напівпричеп, після набрання вироком законної сили, повернути власнику або уповноваженій особі за довіреністю чи іншим документом.

Арешт на автомобіль марки «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_3 , Федеративної Республіки Німеччина, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.02.2019 року - скасувати, а транспортний засіб, після набрання вироком законної сили, повернути власнику або уповноваженій особі за довіреністю чи іншим документом.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, а саме:

- грошові кошти, платіжну карту та мобільні телефони з сім-картами (т.2 а.с.76-77, 82, 83, 84), які під розписку передані ОСОБА_5 - вважати йому повернутими;

- DVD диски з відеозаписами (т.2 а.с. 20, 31, 46 ) - залишити при матеріалах кримінальної справи;

Застава в сумі 280000 грн. (двісті вісімдесят тисяч грн.) відповідно до квитанції від 19 лютого 2019 року повернути заставодавцю ОСОБА_28 .

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Новоселицький районний суд Чернівецької області на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1