Ухвала

Іменем України

20 травня 2021 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
а також потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт.Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001268 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
встановив:

Відповідно до обвинувального акта від 19 листопада 2020 року, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 29 липня 2018 року приблизно о 18.00 годині він знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , де під час словесного конфлікту на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нього раптово виник умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень.
З цією метою він, перебуваючи біля під`їзду вказаного будинку, схопив руками ОСОБА_9 в область плечових суглобів і, розвернувши потерпілу до себе боком, почав умисно наносити удари руками в область грудної клітини та живота.
Далі ОСОБА_8 своєю правою рукою схопив ОСОБА_9 за ліву руку в районі плечового суглоба, а лівою рукою, схопивши двері під`їзду, почав умисно наносити цими дверима удари по правій руці в районі передпліччя, здійснивши не менше трьох ударів шляхом зачинення та відчинення дверей.
Унаслідок цих умисних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден на передній поверхні правого передпліччя у середній третині та на передній поверхні у верхній третині; синця на передній поверхні правого передпліччя у верхній третині; трьох синців на передній поверхні черева на 5 см вгору від пупка, на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині та на передній поверхні лівого плечового суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Ці дії ОСОБА_5 , які виразилися у спричиненні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, прокурором кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.
28 квітня 2021 року до канцелярії суду захисник ОСОБА_4 подала письмове клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст.49 КК України.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та закриття провадження тому що це передбачено ст. 49 КК України, але просить врахувати обставини справи, думку потерпілої та її представника та призначити справу до судового розгляду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просила клопотання задовольнити, посилаючись на зазначені в ньому обставини.

Обвинувачений ОСОБА_8 , який обізнаний про правові наслідки застосування ст.49 КК України, підтримав клопотання.
Представник потерпілої ОСОБА_7 , з посиланням на практику Верховного Суду, заперечувала проти закриття кримінального провадження, оскільки в такому разі обвинувачений уникне кримінального покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала позицію свого представника категорично заперечувала проти закриття та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України наполягала на призначенні справи до судового розгляду.
Вислухавши думку сторін , обсудивши клопотання в нарадчій кімнаті, суд дійшов до наступного.
У відповідності з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.
За приписом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з положенням п.1 ч.1 ст.49 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року N 2617-VIII) особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, якщо з дня вчинення нею… проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.
Частиною 2 статті 12 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року N2617-VIII) передбачено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_12 інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року (в редакції на день розгляду клопотання), тобто яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України віднесене до категорії кримінальних проступків, - минуло понад два роки, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України, а за приписом вказаної статті кримінального закону і п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що є обов`язковим видом звільнення.
При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.
Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України,за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності . Суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження в ході судового розгляду керуючись ст.49 КК України, невідкладно розглядаючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ,як зазначено в постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року (справа №345/2618/16-к).

Суд не приймає до уваги заперечення потерпілої та її представника, оскільки, як зазначено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року (справа №462/2762/14, провадження №51-1241км18), за змістом ст. 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Під час проведення підготовчого судового засідання питання щодо прийняття судом цивільного позову судом не вирішувалось тому як представник потерпілої ОСОБА_7 , та потерпіла ОСОБА_6 такого клопотання не заявили.

Згідно з обвинувальним актом і реєстром матеріалів досудового розслідування витрати на залучення експерта та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 314 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 і обвинуваченого ОСОБА_5 від 28 квітня 2021 року - задовольнити.
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження № 0001268.
Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій, її представнику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1