Справа №592/566/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/145/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/566/21 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року щодо арешту майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно у ОСОБА_8 , оскільки в ухвалі слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку приміщень гаражів № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а фактично обшуки проводились і вилучалось майно з гаражних приміщень № НОМЕР_1 Н та 258Н. Крім того, ОСОБА_11 не є власником автомобіля Toyota Avensis та не може бути визнаний потерпілим у кримінальному провадженні.

До Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Сумської місцевої прокуратури, звернувся слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що у період часу з 22:00 20.12.2020 до 07:40 21.12.2020 в м. Суми, вул. Героїв Крут, 50 навпроти під`їзду № 2, невстановлена особа, таємно, з корисливих мотивів незаконно заволоділа т/з Тoyota Avensis, 2003 р. в., н. з. НОМЕР_3 , чорного кольору, VIN НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1995 см3, пробіг 322000 км, завдавши ОСОБА_11 майнову шкоду на заявлену суму 90000 грн. Гаражні приміщення, де зберігаються запчастини від викраденого т/з Toyota Avensis, знаходяться за в м. Київ, вул. Народного ополчення, 13А, обслуговуючий кооператив «Совки», гаражі № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_12 та перебувають у користуванні ОСОБА_8

15.01.2021 в ході обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_2 за участі власника викраденого т/з та ОСОБА_8 виявлено та вилучено: фари передні в зборі 2 шт із надписом в середині «Toyota»; одну протитуманну фару із надписом «Toyota» 61210-05060; два передні бокові дзеркала із написом «Toyota» SKH 7477; подушку безпеки із керма із емблемою «Toyota»; дві бокові накладки на пороги із надписом «Avensis»; пічку з т/з «Toyota» із надписом 87010-8680 MF ; кондиціонер «Denso» № ; металеву рейку чорного кольору із надписом «Avensis». 16.01.2021 постановою слідчого вилучені речі та предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.01.2021 клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно, яке передане на зберігання ОСОБА_11 до скасування арешту у визначеному КПК порядку. Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що стороною обвинувачення доведено, що вилучені речі та предмети відповідають критеріям ст. 98 КПК і можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовано та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.12.2020 до ЄРДР за № 0003237 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК, за заявою ОСОБА_11 про викрадення т/з Toyota Avensis, 2003 р. в., н. з. НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1995 см3, чорного кольору, VIN НОМЕР_4 , пробіг 322000 км.

15.01.2021 в ході обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_2 за участю ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_11 виявлено та вилучено: фари передні в зборі 2 шт із надписом в середині «Toyota»; одну протитуманну фару із надписом «Toyota» 61210-05060; два передні бокові дзеркала із написом «Toyota» SKH 7477; подушку безпеки із керма із емблемою «Toyota»; дві бокові накладки на пороги із надписом «Avensis»; пічку з т/з «Toyota» із надписом 87010-8680 MF ; кондиціонер «Denso» № ; металеву рейку чорного кольору із надписом «Avensis». При цьому ОСОБА_8 не заперечував, що саме в цьому гаражному приміщенні, яким він користується, були виявлені складові автомобіля Toyota Avensis.

16.01.2021 постановою слідчого вилучені речі та предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначене майно, на думку колегії суддів, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час зазначеного кримінального провадження, тому наявні підстави є достатніми для арешту цього тимчасово вилученого майна з метою збереження його як речових доказів.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна не надано та колегією суддів не встановлено.

У сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучене майно, діяв у спосіб і в межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги на відсутність в ухвалі слідчого судді мети забезпечення накладення арешту, передбаченої ст. 170 КПК, є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_11 не є власником автомобіля Toyota Avensis та не може бути визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки потерпілим може бути будь-яка фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди та права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ст. 55 КПК). При цьому саме ОСОБА_11 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення викрадення автомобіля «Toyota» та завдання цим йому майнової шкоди, право його власності на т/з ніким не оскаржується.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга представника власника майна без задоволення

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року щодо арешту майна залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4