Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2280/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року колегія суддів палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ФОП « ОСОБА_8 » на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000004 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, вилученого під час обшуку 26.02.21 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- накопичувач на жорстких магнітних дисках марки «Seagate» моделі «ST500DM009», серійний номер «ZA4A26X4», який упакований до спецпакету №4019651;

- ноутбук марки «Lenovo» моделі «ideapad320-15IAP», серійний номер «PF0S5Z59», який упакований до спецпакету №3137488;

- зошит у клітинку на 96 арк. з написом барвником синього кольору «Банк» з чорновими записами;

- зошит у клітинку на 48 арк., з чорновими записами;

- накопичувач на жорстких магнітних дисках марки «Seagate» моделі «ST3250318AS», серійний номер «5VMCJX8P», який упакований до спецпакету №4019652.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження, запобігання можливості приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні є необхідність в його арешті.

В решті вимог клопотання було відмовлено, оскільки прокурором у клопотанні необґрунтовано та не доведено, що майно у кримінальному провадженні має доказове значення. Також, слідчий суддя вказав, що у органу досудового розслідування вилучене майно перебуває у володінні, що не позбавляє можливості слідчого здійснити копіювання необхідної інформації.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у даному провадженні.

Вказує, що судове рішення від 24.03.21 р. було надіслано повідомленням на Viber лише 29.03.2021 р., а тому просить поновити строк.

Вважає, що вилучення майна під час обшуку було проведено з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, відповідно до протоколу обшуку від 26.02.2021 р. обшук було закінчено 26.02.2021 р. о 16 год. 42 хв. Відтак, клопотання про арешт майна мало б бути подане не пізніше 16 год. 42 хв. 28.02.2021 р. Однак, у суді відсутні докази того, що дане клопотання було подане протягом встановленого строку. Згідно даних клопотання арешт майна було подано до суду 02.03.2021 р., розглянуто дане клопотання було 11.03.2021 р.

Також, вказує, що власника майна не повідомлено про судове засідання, що є порушенням ч. 1 ст. 172 КПК України.

11.03.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.02.2021 у справі №296/1814/21 клопотання прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на майно було повернуто прокурору для усунення недоліків, з встановленням строку для усунення недоліків 72 години з моменту отримання копії ухвали.

В подальшому, недоліки у клопотанні прокурора про арешт майна усунуті не були. Повторно було подано практично аналогічне клопотання про накладення арешту на майно з тими самими недоліками, що суперечить ст. 171 та ч. 3 ст. 172 КПК України.

Крім цього, зазначає, що обшук був проведений особами, які не вказані в ухвалі слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку та залучення до обшуку осіб, які взагалі не визначені як особи, які здійснюють досудове розслідування (відсутні у витягу з ЄРДР оперативні працівники).

В клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості чи сліди містять документи та речі, а також яким чином вилучене майно може бути використане як знаряддя вчинення злочину.

На його думку, відсутні докази того, що дане майно має ознаки речових доказів, а отже арешт майна був допущений без мети забезпечення збереження речових доказів, що є порушенням КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи апелянта про пропуск строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

В клопотанні прокурора зазначено, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000004 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Як вважає орган досудового розслідування службовими особами управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, управління праці та соціального захисту Овруцької міської ради, за попередньою змовою з ФОП ОСОБА_8 , шляхом зловживання службовим становищем, внесення завідомо неправдивих відомостей до актів наданих послуг (акти виконаних послуг за звітний період, зведений акт наданих послуг) завищено об`єми наданих послуг з організації харчування учнів та вихованців підпорядкованих навчальних закладів. Крім того, ФОП ОСОБА_8 з метою зниження собівартості наданих послуг шляхом використання продуктів харчування, якість яких не відповідає вимогам державних стандартів (ГОСТ, ДСТУ, ТУ), привласнено кошти державного бюджету у розмірі, який на даний час встановлюється.

У подальшому ОСОБА_8 , діючи на підставі укладених договорів з фізичними особами підприємцями, які фактично не здійснюють господарської діяльності, шляхом проведення безтоварних операцій збільшив вартість продуктів харчування, які фактично були їм придбані та використовувались під час надання кейтерингових послуг. Надалі грошові кошти за проведені безтоварні операції перераховувались на рахунки підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, а саме: ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу обшуку 26.02.2021 р. на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.02.21 р. слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 було проведено обшук за адресою здійснення господарської діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , а саме: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено виявлено та вилучено вищевказане майно.

Постановою слідчого від 27.02.2021 року вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки це майно потребує оцінки та являється джерелом доказів у кримінальному провадженні.

Згідно до змісту статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 цієї статті арешт з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо це майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, у даному випадку це майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час під час кримінального провадження.

За таких обставин, коли є достатні підстави вважати, що арештоване майно є доказом у кримінальному провадженні №0000004, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення слідчого з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження міг забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.

Доводи сторони захисту про те, що клопотання про арешт майна подано з пропуском строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, на переконання колегії суддів є необґрунтованими.

Так, в суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_7 пояснила, що клопотання про накладення арешту на майно нею подано своєчасно до суду - 27.02.21 року.

11.03.21 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира дане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків.

15.03.21 року вказану ухвалу суду було отримано особисто та в цей день повторно було подано клопотання про арешт майна у даному провадженні.

Ці обставини захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах ФОП « ОСОБА_8 » під час розгляду даного клопотання слідчим суддею не заперечувались, а в суді апеляційної інстанції спростовані не були.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає, в судовому засіданні 24.03.2021 р. права ФОП « ОСОБА_8 » не були порушені, оскільки інтереси останнього представляв його адвокат ОСОБА_6 , володілець майна клопотань про неможливість явки та відкладення розгляду справи не заявляв, а розгляд таких клопотань здійснюється судом в обмежений строк згідно до ч. 2 ст. 174 КПК України.

Крім того, розгляд вказаного клопотання судом відкладався з 23.03.2021 р. на 24.03.2021 р., в обох судових засіданнях був присутній представник володільця майна - адвокат ОСОБА_6 .

Вказане майно було вилучено при проведенні обшуку за ухвалою слідчого судді слідчим, якому було надано такий дозвіл ОСОБА_12 , участь при проведенні обшуку оперативних працівників, прізвища яких зазначено у відповідному протоколі обшуку не суперечить вимогам ст. 41 КПК України.

Обшук було проведено за адресою зазначеною в ухвалі слідчого судді, а зокрема АДРЕСА_1 , за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_8 , слідчим суддею арештовано майно, яке відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та щодо дослідження якого призначено відповідні експертизи і дозвіл на вилучення якого надавався судом.

Доводи захисника, що вилучене майно не належить ФОП ОСОБА_8 , а є власністю інших підприємців є голослівними, доказів цих обставин захисник не надав як і не довів, що він наділений повноваженнями діяти в інтересах інших осіб.

Натомість вказане рішення апеляційного суду не перешкоджає власнику чи законному володільцю майна, який має відповідні підтверджуючі документи порушувати перед слідчим суддею клопотання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000004 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: