ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3653/21
провадження № 1-кс/753/726/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000600 від 19 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2021 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 за погодженням з процесуальним керівником прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000600 від 19 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 Кримінального кодексу України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що під час проведення обстеження Дарницького району в м. Києві у зв`язку з виконанням Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1325-р від 20 грудня 2019 року «Про протидію гральному бізнесу» виявлено, що невстановлені особи займаються підприємницькою діяльністю, спрямованою на отримання прибутку (бізнесом), щодо якої існує законодавча заборона, передбачена Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні», чим вчиняють злочин, передбачений ч. 1 ст.203-2 КК України. Вказаний об`єкт виявлено працівниками УСР в м. Києві ДСР НПУ в ході обстеження Дарницького району в м. Києві, а саме ряду торгових павільйонів (тимчасових споруд) розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , до якого був вільний доступ. Зазначене приміщення мало відповідну рекламу характерну ігровим залам, всередині знаходились спеціально обладнані ігрові місця з спеціальними столами та технікою.
Слідчий зазначає, що 19 лютого 2021 року у приміщенні тимчасової споруди розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення речових доказів у кримінальному провадженні було проведено невідкладний обшук, так як зволікання з останнім зашкодило б досудовому розслідування, а саме зникнення знаряддя вчинення злочину, тобто обладнання за допомогою якого займаються гральним бізнесом. За результатом проведеного обшуку вилучено: 13 системних блоків, 13 моніторів сірого та чорного кольору, 4 електроподовжувачі чорного та білого кольору, 3 свічі з кабелями, 15 комп`ютерних мишок, 16 комп`ютерних клавіатур, 12 стільців, 12 столів (тумб).
Слідчий вказує, що вилучені під час обшуку 19 лютого 2021 року предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 лютого 2021 року вказане клопотання передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши подане клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, дійшов таких висновків.
Згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як перебачено ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно із ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Водночас слідчим суддею встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000600 від 19 лютого 2021 року, під час якого вилучені речі, на які слідчий просить накласти арешт.
Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Відтак, отримані внаслідок такої слідчої дії докази не можуть бути визнані допустимими.
Крім цього, у клопотанні не зазначено документів, які підтверджують право власності (інші речові права) на майно, що належить арештувати, або конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, що не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, не зазначені індивідуальні або родові ознаки речей, які були вилучені під час обшуку, а також відсутня у матеріалах клопотання інформація щодо призначення експертиз відносно вилученого майна.
За таких обставин, слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна, тимчасово вилученого 19 лютого 2021 року під час проведення обшуку у приміщенні тимчасової споруди, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 233 - 235, 309, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання слідчого Слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000600 від 19 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 Кримінального кодексу України, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1