Справа № 143/382/20
Провадження №1-кп/132/46/21
Вирок
Іменем України
01.03.2021р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження №143/382/20, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 16 лютого 2020 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Погребище Погребищенського району Вінницької області, українця, громадянина України, з неповною базовою загальною середньою освітою, неодруженого, на момент затримання офіційно не працевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , будучи обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 11.05.2019р., обвинувальний акт в якому 20.08.2019р. направлено на розгляд Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, та судовий розгляд за яким на даний час не завершено, - 15.02.2020р. близько 17.00год, перебуваючи в приміщенні житлового будинку належного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де він спільно із господарем домогосподарства проводив свій довільний час, у нього виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном ОСОБА_9 марки «Samsung GT-E1200i». Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 ігноруючи волю ОСОБА_9 , застосувавши відносно нього фізичне насильство, що виразилось у нанесенні близько чотирьох ударів ногою в ділянку голови та тулубу, заподіяв останньому згідно висновку експерта № 34 від 25.02.2020р. тілесні ушкодження у вигляді розповсюдженого синця в обох очних ділянках та спинці носа, садна в ділянці носа, садна в лівій виличній ділянці, садна в ділянці правої щоки, поверхневих забитих ран в ділянці правої (1) та лівої кистей (2), які виникли від травматичної дії (ударів) тупих твердих предметів (в т.ч. кулаків, обутих ніг тощо), можливо 15.02.2020р., та які небезпечними для життя в момент заподіяння не були, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше, як шість днів, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого, використовуючи силу своїх рук, умисно вирвав з рук ОСОБА_9 , належний йому мобільний телефон марки «Samsung GT-E1200i», вартість якого згідно висновку експерта № 1487/20-21 від 20.02.2020р., становить 151,00грн., чим повторно, відкрито, з корисливих мотивів, заволодів майном ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що дійсно із застосуванням фізичного насильства та сили, відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_9 , за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Не дивлячись на повне визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина в скоєнні даного злочину повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_9 надав пояснення, відповідно до яких ОСОБА_8 перебуваючи 15.02.2020р. в приміщенні його домоволодіння, із застосуванням до нього фізичного насильства та сили, відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung GT-E1200i», за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не були безпосередніми очевидцями кримінального правопорушення та її наслідків, а отже не є носіями інформації щодо обставин, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Крім показань потерпілого, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

-Протоколом огляду місця події, складеного 16.02.2020р. слідчим СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 , згідно якого було оглянуте місце вчинення кримінального правопорушення, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_9 , в ході проведення якого були виявлені сліди злочину;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, складеного 16.02.2020р. слідчим СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , згідно якого, під час огляду ОСОБА_8 був виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Samsung GT-E1200i», яким з його слів, він відкрито заволодів у ОСОБА_9 , а також куртку, в якій він перебував під час вчинення кримінального правопорушення, на якій були наявні сліди крові;

-Висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи №1487/20-21 від 20.02.2020р., згідно якого ринкова вартість наданого на дослідження бувшого у використанні мобільного телефона торгової марки «Samsung GT-E1200i» станом на момент вчинення злочину 15.02.2020р. складала 151,00грн.;

-Протоколом огляду предмету, складеного 24.02.2020р. слідчим СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , згідно якого було оглянуто мобільний телефон торгової марки «Samsung GT-E1200i», який вподальшому на підставі постанови слідчого Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 24.02.2020р. був визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні;

-Висновком судово-медичного експерта № 34 від 25.02.2020р., згідно якого у ОСОБА_9 виявлено ушкодження: розповсюджений синець в обох очних ділянках та спинці носа, садно в ділянці носа, садно в лівій виличній ділянці, садно в ділянці правої щоки, поверхневі забиті ранки в ділянці правої (1) та лівої кистей (2). Вказані ушкодження виникли від травматичної дії (удари) тупих твердих предметів (в т.ч. кулаки, обуті ноги тощо), можливо, 15.02.2020р. Ушкодження у ОСОБА_9 небезпечними для життя в момент заподіяння не були, мали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше, як шість днів, за цим критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.);

-Висновком судово-психіатричного експерта № 85 від 16.03.2020р., згідно якого в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_8 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_8 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує;

-Висновком судово-медичного експерта № 107 від 24.02.2020р., згідно якого в плямі крові на куртці, яка належить ОСОБА_8 , в якій він перебував під час вчинення кримінального правопорушення, та яка була вилучена в ході досудового розслідування в рамках цього кримінального провадження, виявлено антиген, який може походити від потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до частини 1 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними та допустимими, такими, що не протирічать один одному, приймає їх та приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючими ознаками якого є грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, правильно кваліфіковані.

Факт розпивання ОСОБА_8 спиртних напоїв разом із ОСОБА_9 в домоволодінні останнього, про що зазначено у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, не доведено як в ході досудового розслідування, про що свідчить зокрема відсудність встановленої слідством такої обставини, яка б обтяжувала покарання ОСОБА_8 згідно вимог ст.67 КК України, - як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, так і не знайшло свого підтвердження належними та допустими доказами в ході судового розгляду даного кримінального провадження, та спростовується наявними в справі доказами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесене до тяжкого злочину, не судимий в силу ст.89 КК України, характеризується загалом позитивно, неодружений, на момент затримання офіційно не працював та не навчався, на обліку у лікаря нарколога не перебував, звертався до лікаря психіатра, однак госпіталізації чи лікування не потребує. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає, що він вчинив дане кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім; вчинив кримінальне правопорушення внаслідок складних життєвих обставин, через зростання в неповній та неповноцінній сім`ї, оскільки не мав батька, а мати була позбавлена батьківських прав, а відтак мав офіційний статус дитини, позбавленої батьківського піклування; в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому; сприяв розкриттю злочину та допомагав слідству; має молодий вік та можливість утворити власну сім`ю та стати повноцінним членом суспільства; не заподіяв шкоди державним та суспільним інтересам. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з буквального змісту даної норми, як підставою для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст.69 КК вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики. А відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в частині 2 статті 50 КК України.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК України, не може бути нижче мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленого в Загальній частині КК, тобто менше, ніж один рік позбавлення або обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту і т.д. З підстав, зазначених у ч.1 ст.69 КК України, суд може не призначати додаткове покарання, передбачене санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частиник КК як обов`язкове.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив дане кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім; вчинив кримінальне правопорушення внаслідок складних життєвих обставин, через зростання в неповній та неповноцінній сім`ї, оскільки не мав батька, а мати була позбавлена батьківських прав, а відтак мав офіційний статус дитини, позбавленої батьківського піклування; в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому; сприяв розкриттю злочину та допомагав слідству; має молодий вік та можливість утворити власну сім`ю та стати повноцінним членом суспільства, а також його особи, а саме те, що він є неповнолітнім, за місцем проживання характеризуються загалом позитивно, не судимий в силу ст.89 КК України, скоєним злочином не завдав шкоди державним чи суспільним інтересам, позиції потерпілого ОСОБА_9 , який просив його суворо не карати, оскільки він усвідомив наслідки своїх дій та зробив відповідні висновки, а також висновку Досудової доповіді, складеної 14.09.2020р. провідним інспектором Погребищенського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_14 , за яким орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього без позбавлення чи обмеження волі на певний строк є можливим, суд вважає можливим призначити йому покарання з урахуванням ст.69 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, оскільки дане покарання достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з обставин скоєного, а саме незначного розміру заподіяної ОСОБА_9 шкоди, яка відповідно до висновку експерта № 1487/20-21 від 20.02.2020р., становить 151,00грн., та яка фактично після набуття даним вироком законної сили буде відшкодована шляхом повернення мобільного телефону марки «Samsung GT-E1200i» його законному власнику (володільцю), а саме ОСОБА_9 , який жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого не має, беручи до уваги, що скоєним злочином не завдано шкоди державним чи суспільним інтересам, суд не може погодитись із позицією прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання виключно в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказаний злочин, а саме у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, оскільки таке покарання не перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, не відповідатиме його меті, гуманності, справедливості, потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Натомість обране судом покарання, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно ч.2 ст.337 КПК України, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

За ч.2 ст.338 КПК України, дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Як вбачається з обвинувального акта, датованого та затвердженого 02.04.2020р. прокурором Погребищенського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, за наступних обставин. Так, 15.02.2020р. близько 17год.20хв. ОСОБА_8 після відкритого заволодіння майном ОСОБА_9 , а саме мобільним телефоном марки «Samsung GT-E1200i», внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 втратив свідомість, а ОСОБА_8 з метою легкої наживи та власного збагачення, оглянув вміст шафи у кімнаті житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де у коробці від ТВ-ресирвера, виявив банківські картки на ім`я ОСОБА_9 . Розраховуючись на наявність грошей на карткових рахунках, у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел спрямований на викрадення зазначених банківських карток, з метою подальшого розрахування ними за продукти через термінал у магазині, де передбачена вказана послуга, без введення пін-коду. Продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи прямий умисел на викрадення банківських карток, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що потерпілий перебуває у безпорадному стані та не зможе чинити опору, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, із шафи вказаної вище кімнати викрав належні ОСОБА_9 банківські картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що є офіційним документом, тим самим отримавши можливість розпорядитись ними на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, а саме викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, в порядку ст.338 КПК України, прокурором Погребищенського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , за погодженням 27.11.2020р. з керівником Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_16 , виключено з пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення на досудовому розслідуванню, склад злочину, передбачений ч.1 ст.357 КК України, оскільки останній на момент вчинення цього кримінального правопорушення не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.1 ст.357 КК України 16 років, тобто він не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.

Вказаними змінами обвинувачення прокурор фактично зменшив обсяг обвинувачення.

За змістом ч.3 ст.338 КПК України, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

На виконання вимог ст.338 КПК України, потерпілому ОСОБА_9 надана копія нового обвинувального акту в кримінальному провадженні, та головуючим роз`яснено його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Потерпілий ОСОБА_9 шляхом подання письмової заяви на адресу суду, відмовився у підтриманні обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, чим розпорядився своїм процесуальним правом.

З урахуванням вказаної обставини, судовий розгляд відносно ОСОБА_8 проведений в межах висунутого обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України відповідно до обвинувального акту, складеного прокурором Погребищенського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , за погодженням 27.11.2020р. з керівником Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_17 .

Згідно ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: мобільний телефон марки «Samsung GT-E1200i», банківські картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , які згідно постанов слідчого СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 24.02.2020р. та 18.03.2020р., передані на зберігання до Кімнати зберігання речових доказів Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно повернути законному власнику (володільцю).

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: напірник, спортивну куртку, які згідно постанови слідчого СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 18.03.2020р., передані на зберігання до Кімнати зберігання речових доказів Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 18.02.2020р., накладено арешт на мобільний телефон марки «Samsung GT-E1200i», банківські картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , напірник, спортивну куртку.

У зв`язку з тим, що за вироком до ОСОБА_8 не застосовується спеціальна конфіскація та йому не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 18.02.2020р.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Водночас майнова відповідальність неповнолітніх має свої специфічні риси, обумовлені суб`єктом такої відповідальності особа, яка не досягла 18 років. Така специфіка передбачена у ч.2 ст.1179 ЦК України, відповідно до якої, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. За своїм характером відповідальність батьків та піклувальників неповнолітнього є додатковою, або субсидіарною. Її суть полягає в тому, що вищевказані особи відповідають перед потерпілим у тій частині, в якій не можуть відповідати самі неповнолітні через відсутність у них майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Разом з цим, ч.3 ст.1179 ЦК України передбачено, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функцію піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування, з метою встановлення вартості мобільного телефону, призначалось та проводилось експертне дослідження, а саме судово-товарознавча експертиза (висновок експерта від 20.02.2020р. № 1487/20-21), вартість якої згідно довідки Вінницького відділення Київського НДІСУ становить 326грн.88коп.

Виходячи із зазначених вимог закону, встановлених судом обставин, судові витрати у розмірі 326грн.88коп. підлягають стягненню з ОСОБА_8 , а у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування судових витрат, судові витрати необхідно стягнути в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.02.2020р. був затриманий 16.02.2020р. в порядку ст.208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину за наявності ознак, які вказували на його причетність до вчинення злочину, та відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області ОСОБА_18 від 17.02.2020р., строк дії якого згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 19.02.2021р. продовжено до 01.03.2021р. включно.

Виходячи з цього, початок строку відбування покарання ОСОБА_8 необхідно рахувати з моменту його затримання згідно Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.02.2020р., а саме з 16.02.2020р.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_8 необхідно залишити тримання під вартою.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004р. «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 01.03.2021р., то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і із застосуванням ст.69 КК України, призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 залишити утримання під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», до вступу вироку в законну силу, після чого його виконати.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з 16 лютого 2020 року, тобто з моменту затримання згідно протоколу про його затримання.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: мобільний телефон марки «Samsung GT-E1200i», банківські картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , які згідно постанов слідчого СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 24.02.2020р. та 18.03.2020р., передані на зберігання до Кімнати зберігання речових доказів Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику (володільцю).

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: напірник, спортивну куртку, які згідно постанови слідчого СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 18.03.2020р., передані на зберігання до Кімнати зберігання речових доказів Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 18.02.2020р., накладено арешт на мобільний телефон марки «Samsung GT-E1200i», банківські картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , напірник, спортивну куртку - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1487/20-21 від 20.02.2020р. у розмірі 326грн.88коп., а за наявності підстав, передбачених в ч.2 ст.1179 ЦК України, а саме у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_8 майна, достатнього для відшкодування ним шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя