УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві звернення (клопотання) ОСОБА_3 про роз`яснення вироку від 28.03.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у справі № 755/14666/16-к, установив:

вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2019, залишеним без змін ухвалою КАС від 20.02.2020 та судовим рішенням ВС від 18.11.2020, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень; за ч. 2 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України ОСОБА_4 , ураховуючи її засудження за цим вироком до позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11.12.2015, яким їїзасуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, зі звільненням від відбування покарання, у порядку ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2016 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до штрафу у сумі 850 гривень, визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів вчинених до постановлення першого вироку, потім сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку, і остаточно - за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 місяць з конфіскацією майна та штрафу на користь держави у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, які виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховано з дня затримання та зарахувано у нього термін її попереднього ув`язнення, а саме за період з 23.07.2017 до 24.05.2018.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у сумі 273,80 гривні на проведення експертизи.
Речові докази: пояс червоно-білого кольору, ланцюжок білого кольору з хрестиком, мобільний телефон «Нокіа», моделі 1280 повернути ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки Sumsung GT E1170 повернути ОСОБА_5 ; CD-R диск зберігати в матеріалах судового провадження; грошові кошти у сумі 152 гривні передати ОСОБА_6 ; викрутку з сіро помаранчевою ручкою, металеві кусачки, 2 викрутки (дерев`яна та помаранчева ручка) металевий гайочний ключ, які визнано речовими доказами згідно постанови про визнання речовими доказами та передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві знищити.

Під час касаційного перегляду в постанові від 18.11.2020 ВС у т.ч. вказав, що не є обґрунтованими й доводи касаційної скарги щодо зарахування засудженій строку її попереднього ув`язнення із 21 червня 2017 року по 24 травня 2018 року з розрахунку один попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

Правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання встановлено у ч.5 ст.72 КК України.

Відповідно до Закону № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 29 серпня 2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Частиною 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», було визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Однак, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , хоча перший злочин учинила 01 жовтня 2015 року, проте запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0015058, їй не обирався.

Наступний злочин, який був внесений до ЄРДР за № 0010392, вчинила 23 липня 2017 року й у цей же день була затримана в межах цього кримінального провадження.

Дніпровський районний суд м. Києва ухвалою від 11 вересня 2017 року об`єднав в одне вказані кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0015058 та за № 0010392.

Таким чином, оскільки запобіжний захід був обраний в межах одного окремого кримінального провадження, яке стосується вчинення особою злочину після 20 червня 2017 року, обґрунтованих підстав для зарахування зазначеного нею строку попереднього ув`язнення у строк покарання за принципом «день за два» немає.

На цей час, до суду надійшло клопотання заявника від 29.01.2021 про роз`яснення вироку у якій вказано, що ОСОБА_3 просить відповідно до ст. 380 КПК роз`яснити вирок від 28.03.2019 у справі № 755/14666/16-к, і все.

У судове засідання учасники провадження не з`явилися, однак суд, враховуючи норми ч. 2 ст. 380 КПК України приходить до висновку, що їх неприбуття не перешкоджає розгляду питання про роз`яснення судового рішення.

Суд дослідивши матеріали провадження, заяву заявника, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Також, згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права (див. у т.ч. постанову ККС ВС від 25.02.20 у справі № 619/1205/17).

З проблематики питання порушеної автором звернення Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.08.2019 у справі № 202/4467/14-к вказала, що роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні незрозумілості судового акта і викладенні рішення суду у більш зрозумілій формі.
Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення (див. у т.ч. ухвалу Верховного Суду України від 13 липня 2016 року у справі № 21-452іп16).
Відтак, як зауважує ВП ВС, роз`яснення судового рішення має значення не саме по собі, а в контексті його правильного виконання з урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив.
Метою роз`яснення судового рішення є його удосконалення для правильного розуміння учасниками судового провадження, органом виконання судового рішення.
Роз`яснення судового рішення спрямоване на усунення незрозумілості, що ускладнює його реалізацію.
Суть роз`яснення судового рішення полягає не в роз`ясненні мотивів, які покладені в основу рішення, а в роз`ясненні рішення з метою наступного його виконання.

У цій справі вирок викладено однозначно та зрозуміло, а саме у ній зазначено, як вид покарання, так і термін його відбування, указано який саме строк попередньо ув`язнення зараховано у строк відбуття покарання, вирішено питання процесуальних витрат та долі речових доказів.
Даний судовий акт звернутий до виконання до та від виконавців жодних звернень щодо умов виконання не надходило.
Вирок не потребує залучення заявника до його виконання.

Тим самим, передумови для роз`яснення наведеного судового акту відсутні в контексті його правильного виконання з урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив, відповідно, і як наслідок чого не є дійсними і обставини для вирішення наведеного питання у порядку ст. 380 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 376, 380 КПК України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні звернення (клопотання) ОСОБА_3 про роз`яснення вироку від 28.03.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у справі № 755/14666/16-к.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

С у д д я Оксана БІРСА