ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/478/21 Справа № 701/1339/19 Категорія: ст.331 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000227 від 08.08.2019 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 червня 2021 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 07.06.2021 до 05.08.2021, включно, з визначенням розміру застави та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Монастарищенського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000227 від 08.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України.

У судовому засіданні 07 червня 2021 року ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 строком на 60 діб, починаючи з 07 червня 2021 року до 05 серпня 2021 року, включно.

Ухвала суду обґрунтована тим, що ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 14.01.2021 судом підтверджено ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Станом на 07.06.2021 кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не завершено.

При цьому, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 ухилявся від явки до органу досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій, як наслідок був оголошений та перебував у розшуку, що підтверджується відповідною ухвалою.

Суд вважав, що продовжує існувати можливість того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Вказане підтверджується способом вчинення та системністю інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В сукупності з іншими обставинами, судом також враховано, що ОСОБА_8 офіційно не зареєстрований за жодним місцем проживання, немає міцних соціальних зв`язків, зокрема немає неповнолітніх дітей чи інших утриманців, порушував вимоги ухвали слідчого судді від 16.10.2019 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що відповідно було досліджено та знайшло своє підтвердження при обранні йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, розмір майнової шкоди у кримінальному провадженні, який становить понад 2 000 000 грн.

При визначенні розміру застави судом враховано надані стороною захисту докази матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_8 , але також враховано і обставини пред`явленого останньому обвинувачення органом досудового розслідування у вчиненні інкримінованих йому злочинів, можливий розмір заподіяної шкоди, який за обвинуваченням визначено в розмірі 2029800,00 грн., ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом, які описані вище та вважав, що з урахуванням наведених вище обставин саме розмір застави в 1050 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 017 050 грн. здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 червня 2021 року. В задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

22 червня 2021 року захисником обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 до апеляційного суду подано доповнення до апеляційної скарги, в якому він просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, апеляційну скаргу з доповненнями задовольнити, змінивши запобіжний захід відносно ОСОБА_8 на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В даному доповненні зазначає, що оскаржувана ухвала необґрунтована, яка порушує права обвинуваченого ОСОБА_8 , а відтак незаконна.

Вважає, що підозра, висунута ОСОБА_8 за ч.3 ст.206-2 КК України, є неналежно обґрунтованою.

Вказує, що судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження даного запобіжного заходу не враховано вимоги ст.178 КПК України, оскільки не досліджено факт, що ОСОБА_8 офіційно зареєстрував шлюб, має дружину та приймає участь у вихованні її дітей, що вказує на наявність у нього соціальних зв`язків, та який в судовому засіданні наголошував про намір проживати разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 .

В даних доповненнях сторона захисту також зазначає, що ризики, на які послався прокурор і які врахував суд, не знаходять свого об`єктивного підтвердження належними доказами.

Щодо розміру застави зазначає, що сума застави є невиправдано великою та є завідомо непомірною для ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думки захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями, прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги з доповненнями та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ч.3 ст.407 КПК України постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України. Вказані докази були досліджені при обранні ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а в подальшому неодноразово і при вирішенні питання про продовження строку тримання його під вартою.

Крім того, станом на 07.06.2021 кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не завершено, який офіційно не зареєстрований за жодним місцем проживання, немає міцних соціальних зав`язків, зокрема немає неповнолітніх дітей чи інших утриманців, порушував вимоги ухвали слідчого судді від 16.10.2019 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що відповідно було досліджено та знайшло своє підтвердження при обранні йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, розмір майнової шкоди у кримінальному провадженні, який становить понад 2 000 000 грн., тому суд вважав за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_8 під вартою, що фактично виключає можливість задоволення клопотання останнього та його захисника стосовно зміни запобіжного заходу.

Також колегія суддів вважає за необхідне погодитися із розміром застави, при визначенні розміру якої судом першої інстанції враховано обставини пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення органом досудового розслідування у вчиненні інкримінованих йому злочинів, можливий розмір заподіяної шкоди, який за обвинуваченням визначено в розмірі 2029800,00 грн., ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом, які описані вище та вважав, що з урахуванням наведених вище обставин саме розмір застави в 1050 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 017 050 грн. здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків. Крім цього, при визначені зазначеного розміру застави місцевим судом враховано надані стороною захисту докази матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_8 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206-2, ч.3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, один з яких відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. При цьому, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 ухилявся від явки до органу досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій, як наслідок був оголошений та перебував у розшуку, що підтверджується відповідною ухвалою та продовжує існувати можливість того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що підтверджується способом вчинення та системністю інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Таким чином, про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу свідчить тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у вчиненні злочинів в яких він обвинувачується та те, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник обвинуваченого посилається на те, що підозра, висунута ОСОБА_8 за ч.3 ст.206-2 КК України, є неналежно обґрунтованою.

В свою чергу, колегія суддів вважає зазначені доводи неприйнятними, оскільки в даному випадку кримінальне провадження розглядається не по суті пред`явленого обвинувачення, а щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Неспроможними є доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження даного запобіжного заходу не враховано вимоги ст.178 КПК України, оскільки не досліджено факт, що ОСОБА_8 офіційно зареєстрував шлюб, має дружину та приймає участь у вихованні її дітей, що вказує на наявність у нього соціальних зв`язків, та який в судовому засіданні наголошував про намір проживати разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із оскаржуваної ухвали при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, місцевим судом зазначені доводи було оцінено, про які він зазначав під час розгляду клопотання прокурора, про що безпосередньо зазначено в ухвалі, зокрема, що ОСОБА_8 офіційно не зареєстрований за жодним місцем проживання, немає міцних соціальних зв`язків, зокрема немає неповнолітніх дітей чи інших утриманців.

В доповненнях до апеляційної скарги сторона захисту також зазначає, що ризики, на які послався прокурор і які врахував суд, не знаходять свого об`єктивного підтвердження належними доказами.

Колегія суддів не погоджується із даними доводами апелянта, оскільки місцевим судом під час розгляду клопотання прокурора достовірно встановлено, зокрема, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 ухилявся від явки до органу досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій, як наслідок був оголошений та перебував у розшуку, а тому, більш м`який запобіжний захід не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо розміру застави, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, яким враховано надані стороною захисту докази матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_8 , обставини пред`явленого йому обвинувачення органом досудового розслідування у вчиненні інкримінованих йому злочинів, можливий розмір заподіяної шкоди, який за обвинуваченням визначено в розмірі 2029800,00 грн., ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом, які описані вище та який вважав, що з урахуванням наведених вище обставин саме розмір застави в 1050 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 017 050 грн здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.

З врахуванням викладеного, не заслуговують на увагу твердження захисника ОСОБА_7 про те, що сума застави є невиправдано великою та є завідомо непомірною для ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене, неприйнятними є доводи апелянта, що оскаржувана ухвала необґрунтована, яка порушує права обвинуваченого ОСОБА_8 , а відтак незаконна, так як продовжуючи обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначаючи йому відповідний розмір застави, місцевим судом належним чином вмотивовано своє рішення з даних приводів, при цьому враховано норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вищевикладене, апелянтом не надано належних та допустимих доказів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_8 .

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та визначення йому відповідного розміру застави, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 ..

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 червня 2021 року, якою щодо ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 07.06.2021 до 05.08.2021, включно, з визначенням розміру застави та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді