Справа №522/9312/20
Провадження №1-кп/522/76/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси в режимі відеоконференції з Деснянським районним судом міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000117 від 20.01.2020 року стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь, Донецької області, громадянина України, не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з Деснянським районним судом міста Києва),
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з Деснянським районним судом міста Києва),
перекладача ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 20.01.2020 року стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України.
05.07.2021 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 , до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
В судовому засідання, проведеному в режимі відеоконференції з Деснянським районним судом міста Києва, адвокат ОСОБА_7 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. В обґрунтування вимог захисник зазначив, що до цього часу обвинуваченому ОСОБА_5 та йому, як його захиснику, досі не вручений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000117 від 20.01.2020 року, а відтак його підзахисний не має будь-якого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, стороні захисту невідома сутність та характер обвинувачення проти ОСОБА_5 . Наведене свідчить про порушення права ОСОБА_5 на захист, який вже більше року перебуває у стані правової невизначеності та не знає сутність висунутого проти нього обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника, вказав, що йому не вручали обвинувальний акт та просив зазначений обвинувальний акт повернути прокурору.
Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору, вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Вказав, що за адресою проживання ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку було скеровано повідомлення про завершення досудового розслідування стосовно нього та про необхідність прибути до відділку для отримання копії обвинувального акту, також є відмітки, що обвинувальний акт було скеровано на адресу, з якої ОСОБА_5 відсилав свої численні скарги, однак обвинувальний акт повернувся з відміткою про невручення, що згідно вимог чинного процесуального законодавства, на думку прокурора, вважається належним його врученням.
Вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши доводи поданого клопотання та обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
При цьому, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта.
Згідно ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Як вбачається з матеріалів провадження до обвинувального акту не долучено розписку підозрюваного та його захисника про отримання копії обвинувального акта. Однак слід зазначити, що даний обвинувальний був направлений особі засобами поштового зв`язку, про що свідчать долучені до нього копії відповідних чеків з описом поштового відправлення. Разом з тим це не звільняє прокурора від обов`язку належного вручення обвинувального акту у спосіб передбачений вимогами КПК України.
Доводи захисника щодо порушення права обвинуваченого на захист, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки це не є підставою для повернення обвинувального акта. Однак, колегія суддів звертає увагу щодо необхідності дотриманням вимог чинного КПК України в частині вручення обвинувального акту обвинуваченому та його захиснику.
Стосовно доводів сторони захисту про необізнаність сутності та характеру обвинувачення проти ОСОБА_5 , колегія суддів зазначає, що на даній стадії судового провадження не переглядається наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованих обвинуваченому злочинів, а тому вважає їх необґрунтованими, та стосується правової кваліфікації та доказової бази, що перевіряється під час судового розгляду. Крім того, це не є підставою для повернення обвинувального акта, згідно приписів ст. 291 КПК України.
Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для повернення обвинувального акту з наведених у клопотанні захисника доводів.
Разом з тим, колегія суддів доходить висновку про необхідність повернення вищевказаного обвинувального акту прокурору, оскільки в даному обвинувальному акті ставиться у провину вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_5 за співучасті з іншою особою ОСОБА_9 , що є порушенням однієї із концептуальних засад кримінального провадження презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, оскільки як встановлено судом відносно останнього відсутній вирок, який набрав законної сили.
З урахуванням вимог КПК України та практики Європейського суду, зміст обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 прямо вказує на співучасть іншої, конкретизованої в обвинувальному акті особи, у вчиненні злочинів, які ставляться у вину ОСОБА_5 , та є фактичною констатацією цього факту і, всупереч принципу презумпції невинуватості, безпідставно стверджує про причетність вказаної особи до вчинення зазначених злочинів.
Встановлені органом досудового розслідування щодо ОСОБА_5 фактичні обставини справи, не можуть вважатися встановленими щодо іншої особи, прізвище якої зазначене в обвинувальному акті і потребують окремого дослідження при розслідуванні справи стосовно цієї особи.
Зазначення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, скоєного іншою, крім обвинуваченого особою, яка фактично на даний час не притягується до кримінальної відповідальності в даному провадженні, не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить, передбаченим ст. ст. 2, 7 КПК України, завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.
З огляду на конституційно-правову та кримінальну засаду презумпції невинуватості є юридичний факт вчинення злочину, а тому беручи до уваги положення ст. 17 КПК України, у яких реалізується положення ст. 129 Конституції України, особа не може вважатися такою, що вчинила кримінальне правопорушення при відсутності обвинувального вироку щодо неї, який набрав законної сили.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов до висновку про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 в цій частині суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки порушує права, свободи та інтереси іншої особи, прізвище якої розкрито в обвинувальному акті.
Наведені порушення свідчать про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що з урахуванням положень ст. ст. 2, 7, ч. 6 ст. 9, ст. ст. 21, 22, ч. 4 ст. 291 КПК України, визнається судом істотним порушенням вимог процесуального закону, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, та з урахуванням положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
В свою чергу вказані недоліки унеможливлюють призначення до судового розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 та як наслідок, ухвалення законного і справедливого судового рішення.
Таким чином, в результаті аналізу обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 20.01.2020 року стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України, вимогам ст. 291 КПК України, в зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 315, 372, 376 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000117 від 20.01.2020 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України, повернути прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в мотивувальній частині ухвали виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з моменту її проголошення.

Судді Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3