Справа № 740/5275/20
Провадження № 1-кп/740/172/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники кримінального провадження:

- прокурор Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

- обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, розлучений, працює в ТОВ ВПК «Паритет-К» слюсарем, раніше не судимий, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

установив:
18 листопада 2020 року у невстановлений час ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів проник у квартиру ОСОБА_6 , яка знаходиться на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом відкриття вхідних дверей квартири ключами, які знайшов на території будинковолодіння, проник до квартири, де зі спальної кімнати викрав грошові кошти в сумі 1000,00 грн. Після цього ОСОБА_5 , отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтвердив, що дійсно проник у квартиру своєї сестри ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , та викрав з її кімнати грошові кошти. У вчиненому правопорушенні щиро розкаявся, погодився з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 18 листопада 2020 року, повернувшись додому, виявила зникнення захованих під килимком у спальні грошових коштів у сумі 1000,00 грн. Викликала поліцію, згодом було встановлено, що кримінальне правопорушення скоїв її рідний брат ОСОБА_5 . Вона пробачила його.

21 січня 2021 року потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просила подальший розгляд справи проводити в її відсутність, зазначила, що матеріальних претензій до ОСОБА_5 не має, їй усе відшкодовано, просила суворо не карати обвинуваченого.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорювалися.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні покарання суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий; на теперішній час працевлаштований працює слюсарем; за місцем проживання на нього не надходило скарг до виконкому Ніжинської міської ради; з 04 січня 2002 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу захворювання на алкоголізм; у лікаря-психіатра на обліку не перебуває. Також суд враховує ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні винуватості, щирому каятті та засудженні своїх дій, також враховує думку потерпілої, яка пробачила ОСОБА_5 , не має до нього матеріальних претензій та просила суворо не карати. Разом з цим суд ураховує досудову доповідь органу з питань пробації, який вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України і на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Одночасно на обвинуваченого покладаються обов`язки, встановлені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1000,00 грн. У поданій до суду заяві потерпіла указала, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 122, 124, 342 - 351, 358, 363 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1