Справа № 735/10/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/301/21
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, в режимі відео конференції з Коропським районним судом Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000244 від 08 грудня 2020 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Авдіївка Сосницького району Чернігівської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз 06 вересня 2017 року апеляційним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, яка 14 вересня 2019 року була умовно-достроково звільнена на невідбутий строк покарання 6 місяців 22 дні,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення меш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо виконає покладені на неї обов`язки визначені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1 144,15 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд:

1) 05 жовтня 2020 року, близько 09 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_2 , таємно від оточуючих, повторно, здійснила крадіжку цифрового супутникового ресивера VIASAT SRT 7707 HDMI з пультом дистанційного управління та блоком живлення, вартістю 300 гривень, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду.

2) 28 листопада 2020 року, близько 15 години, ОСОБА_6 , шляхом відкриття замка вхідних дверей, проникла у житловий будинок домогосподарства по АДРЕСА_1 , де таємно від оточуючих, з гаманця, який лежав на столі у дальній кімнаті будинку, потворно здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 300 гривень, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду.

3) 01 грудня 2020 року, близько 10 години, ОСОБА_6 , шляхом відкриття вхідних дверей, проникла у житловий будинок домогосподарства по АДРЕСА_3 , де таємне від оточуючих, з кімнати будинку, повторно здійснила крадіжку нетбука Acer Aspire One KAV60, вартістю 1 275,56 гривень, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду.

4) 02 грудня 2020 року, близько 14 години, ОСОБА_6 , шляхом відкриття замка вхідних дверей, проникла у житловий будинок домогосподарства по АДРЕСА_1 , де таємно від оточуючих, з гаманця, який лежав на столі у дальній кімнаті будинку, повторно здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 300 гривень, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду.

5) 05 грудня 2020 року, близько 14 години, ОСОБА_6 , шляхом відкриття замка вхідних дверей, проникла у житловий будинок домогосподарства по АДРЕСА_1 , де таємно від оточуючих, з гаманця, який лежав на столі у дальній кімнаті будинку, повторно здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 400 гривень, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі заступник керівника прокурора області просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Аргументує тим, що звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не врахував вимоги кримінального та кримінально-процесуального закону, жодним чином не умотивував прийнятого рішення.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила п`ять епізодів крадіжок чужого майна, як особа працездатного віку після звільнення з місць позбавлення волі, не працювала, негативно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності.

Врахувавши, як обставину, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування шкоди та відсутність претензій з боку потерпілих, суд залишив поза увагою, що повернення майна потерпілим відбулося завдяки діям поліцейських внаслідок розкриття злочинів і не є добровільним волевиявленням обвинуваченої. При цьому, даних проте, що грошові кошти були повернуті ОСОБА_11 , у матеріалах справи відсутні.

Апелянт звертає увагу, що будучи раніше неодноразово засудженою з призначенням реальних мір покарання, ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробила та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

Вважає, що призначене судом покарання з випробуванням не сприятиме досягненню мети покарання щодо виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про призначення реальної міри покарання, обвинувачену та її захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення, вказуючи на невеликі суми викраденого майна, відсутність в сільській місцевості роботи, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_10 , вчиненому повторно, та у таємному викраденні майна потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , поєднаному з проникненням у житло, вчинених повторно, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через його м`якість.

На порушення вимог ст. 414 КПК України, ухвалюючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд не звернув уваги, що після умовно дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, вона розпочала порушувати громадський порядок, притягувалася до адміністративної відповідальності, зловживала спиртними напоями, суспільно-корисною працею не займалася, у зв`язку з чим 29 травня 2020 року та 27 листопада 2020 року їй продовжувався адміністративний нагляд.

Нові кримінальні правопорушення ОСОБА_6 розпочала вчиняти через шість місяців після закінчення строку умовно-дострокового звільнення від покарання в період адміністративного нагляду.

Чотири епізоди крадіжок обвинувачена вчинила по відношенню до своїх односельців, три з яких щодо одного і того ж потерпілого ОСОБА_11 , що з огляду на загально прийняті норми поведінки є досить зухвалим та свідчить про відсутність етичних та моральних перешкод у обвинуваченої.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора про відсутність добровільного відшкодування шкоди, відповідають фактичним обставинам справи. Потерпілому ОСОБА_10 працівниками поліції був повернутий цифровий супутниковий ресивер VIASAT SRT НОМЕР_1 HDMI, про що в матеріалах справи є розписка на а. с. 55, потерпілому ОСОБА_12 працівники поліції передали викрадений нетбук Acer Aspire One KAV60, розписка на а. с. 65.

Відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих не є заслугою обвинуваченої, яка нікому нічого добровільно не відшкодувала.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання з випробуванням, суд не навів мотивів прийнятого рішення, не вказав, які саме обставини та дані про особу винної, надають підстави вважати, що обвинувачена може виправитись без ізоляції від суспільства.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількості епізодів крадіжок, розміру заподіяної шкоди та частини повернутого майна, щирого каяття обвинуваченої, її негативних характеристик, зловживання спиртними напоями, вчинення адміністративних правопорушень, небажання займатися суспільно-корисною працею, рецидив злочинів, її виправлення та перевиховання можливі тільки в умовах ізоляції від суспільства, на строк в межах мінімальної санкції частини статті, як просив прокурор.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, скасувати.

ОСОБА_6 призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання засудженої.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15