Справа № 466/4334/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в кскладі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

Справа № 466/4334/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження № 0000311 від 28.04.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Червоноград, громадянки України, українки, із середньою- спеціальною освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України-,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачена ОСОБА_3

учасники провадження - потерпіла ОСОБА_5 (подала заяву про розгляд справи у її відсутності із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України)

за участю прокурора, обвинуваченої

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_3 28.04. 2021 року близько 00 год. 20 хв., перебуваючи неподалік будинку №33 по вул.Хвильового в м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, відштовхнула потерпілу ОСОБА_5 , після чого шляхом ривка вирвала з її правої руки мобільний телефон марки «Хуавей», IMEI: НОМЕР_1 в корпусі бєжевого кольору, вартістю 888 гривень, в якому знаходились : сім-картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером « НОМЕР_2 » вартістю 100 гривень та сім-картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером « НОМЕР_3 », вартістю 100 гривень, після чого втекла із викраденим майном із місця вчинення злочину та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальних збитків на суму 1 088 грн.

Матеріальна шкода не відшкодована.

Цивільний позов не заявлений.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та дала суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаялася. Крім того, просила суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які нею не оспорюються по справі. При цьому вказала, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України їй зрозумілий.

Суд переконався, що показання обвинуваченої ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, претензій до обвинуваченої не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачена та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі). ЇЇ дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, вчинений злочини за ч. 1 ст. 186 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, дані про її особу, зокрема те, що обвинувачена раніше не судима, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, вдова та має на утриманні двох малолітніх дітей, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття; обставин, які обтяжуть покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, на утриманні якої перебувають малолітні діти, обставин, які пом`якшують покарання, а також те, що обвинувачена ОСОБА_3 за час досудового розслідування та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення та попередження вчинення обвинуваченою, нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України, а також з покладенням обов`язків згідно п. 1 та 2 ч. 1ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в даному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: 1) DVD - R диск, який згідно постанови про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалівв кримінального првадження від 01.05.2021 року приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження; 2) DVD - R диск, який згідно постанови про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалівв кримінального првадження від 10.05.2021 року приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м.Львова.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1