Справа № 463/5521/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/611/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 19 травня 2021 року про відмову у задоволенні скарги,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі його заяви датованої 29 квітня 2021 року.

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що звернення ОСОБА_6 від 29.04.2021 р. не містить інформації про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення посадовою особою Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, в зв`язку з чим не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внести відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 19 травня 2021 року та зобов`язати керівника (уповноважених осіб) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові внести до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.382 КК України виконувачем обов`язків начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 і розпочати досудове розслідування, про що письмово у передбачений законом спосіб повідомити апелянта.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підлягає скасуванню.

Вказує, що саме прокурор Львівської області або уповноважені особи прокуратури Львівської області до яких було подано заяву від 09.12.2020 року мали і надалі мають усі повноваження, передбачені процесуальним законом діяти у відповідності до вимог ст.214 КПК України.

Наголошує, що ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.12.2020 по справі №461/10918/20, якою зобов`язано уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури розглянути по суті заяву ОСОБА_6 від 09.12.2020 про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, подану заявником в порядку ст. 214 КПК України, та повідомити заявника про прийняте рішення прокуратурою Львівської області залишено не тільки без виконання, а і не розглянуто по суті.

Звертає увагу, що після того як апелянт звернувся до Львівської обласної прокуратури 09.04.2021, стосовно того, що дії по невиконанню ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.12.2020 є протиправними і заявника потрібно письмово повідомити про реєстрацію кримінального провадження відносно слідчого ДБР ОСОБА_10 та направити на його адресу копію постанови про закриття кримінального провадження №0002658 від 30.10.2018 за ознаками ч.1 ст.264 КПК України відносно слідчого капітана поліції ОСОБА_11 , то згідно інформаційного листа від 22.04.2021 виконувач обов`язків начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих ТУ ДБР Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 повідомив апелянта, що станом на 29.12.2020, тобто на час постановлення слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ухвали у справі №461/10918/20 про зобов`язання уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури розглянути заяву ОСОБА_6 від 09.12.2020 така фактично вже була розглянута та прийняте рішення за результатами її розгляду апелянтом не оскаржувалось.

На думку апелянта, саме прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 замість того, щоб на виконання ухвали слідчого судді і в порядку ст.214 КПК України внести відповідні відомості до ЄРДР відносно слідчого ДБР ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, фактично обмежився наданням формальної відписки, чим, на думку ОСОБА_6 , сам вчинив кримінально-каране діяння за ознаками ч.3 ст.382 КК України.

Звертає увагу, що саме з зазначених підстав, апелянт 29.04.2021 звернувся до керівника ТУ ДБР, розташованого у м.Львові з проханням внести відомості до ЄРДР відносно прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 за ознаками ст.382 КК України, проте відповіді із ДБР до дня подання апеляційної скарги не отримано.

Апелянт зазначає, що додатково звернувся до Галицького районного суду м.Львова із скаргою на бездіяльність ОСОБА_9 і ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.05.2021 задоволено його скаргу і повторно зобов`язано уповноважену особу Львівської обласної прокуратури виконати вимоги ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.12.2020.

Стверджує, що у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, слідчий суддя помилково зазначив, що 22.04.2021 Львівська обласна прокуратура направила апелянту лист, яким повідомила, що його заява від 09.12.2020 скерована 23.12.2020 до ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, однак в матеріалах справи відсутні належні докази направлення йому такого листа.

02 червня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло заперечення начальника першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_12 на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 19 травня 2021 року. У зазначених запереченнях, вказує, що ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.12.2020 уповноваженою особою Львівської обласної прокуратури виконано повністю, про що повідомлено заявника ОСОБА_6 , що підтверджується долученими до скарги та заяви копій відповідних листів прокуратури Львівської області.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань, зобов`язання до вчинення дій на підставі його заяви від 29.04.2021.
Із змісту заяви ОСОБА_6 вбачається, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.12.2020р. було зобов`язано уповноважену особу Львівської обласної прокуратури розглянути по суті заяву ОСОБА_6 від 09.12.2020р. про вчинення кримінального правопорушення, подану заявником в порядку ст.214 КПК України. Однак, така не була виконана, а натомість було скеровано лист від 22.04.2021р., а тому, на думку ОСОБА_6 , оскільки не було виконано вказану ухвалу слідчого судді має місце вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.12.2020р. у справі №461/10918/20 зобов`язано уповноважену особу Львівської обласної прокуратури розглянути по суті заяву ОСОБА_6 від 09.12.2020р. про вчинення кримінального правопорушення, подану заявником в порядку ст.214 КПК України та повідомити заявника про прийняте рішення.
Частина перша ст. 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вчинення умисного невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Частина друга цієї статті встановлює кримінальну відповідальність за ті самі дії, вчинені службовою особою.
Поряд із цим, відповідно до долученого до матеріалів скарги листа Львівської обласної прокуратури №15-1-6579-14 від 22.04.2021р., адресованого ОСОБА_6 з такого вбачається, що «Установлено, що Ваша заява від 09.12.2020 скерована 23.12.2020 Львівською обласною прокуратурою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, для розгляду в порядку ст. 214 КПК України, про що Вас повідомлено встановленим порядком.
У подальшому, 28.12.2020, за результатами розгляду указаного звернення в порядку ст. 214 КПК України, Територіальним управлінням Державного бюро і розслідувань, розташованим у м. Львові, встановлено відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо можливого вчинення кримінального правопорушення слідчим ОСОБА_13 , про що Вас також було повідомлено встановленим порядком.
Таким чином, станом на 29.12.2020, тобто на час постановлення слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ухвали у справі №461/10918/20 про зобов`язання уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури розглянути Вашу заяву від 09.12.2020р, така фактично була вже розглянута, та рішення, прийняте за результатами її розгляду, Вами не оскаржувалось».
Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що заява ОСОБА_6 від 09.12.2020р. розглянута по суті, в зв`язку з чим вимога викладена в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.12.2020р. у справі №461/10918/20, фактично виконана.
За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 , який відбувся відповідно до вимог ст. 306 КПК України, слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Таке рішення, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим з дотриманням положень ст. 370 КПК України. У ньому з посиланням на норми кримінального процесуального закону слідчим суддею дана вичерпна відповідь на доводи скаржника щодо правових підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України за його заявою від 29.04.2021.
На переконання колегії суддів, слідчий судя правильно зазначив, що звернення ОСОБА_6 від 29.04.2021 р. не містить інформації про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення посадовою особою Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, в зв`язку з чим не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внести відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі його заяви датованої 29 квітня 2021 року.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 19 травня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі його заяви датованої 29 квітня 2021 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді