Справа № 192/174/21
Провадження № 1-кс/192/65/21
Ухвала
Іменем України

"10" лютого 2021 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, клопотання слідчого слідчого відділу Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , по внесеному 01 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, про арешт майна,

за участю учасників провадження:

слідчого ОСОБА_3 ,

користувача майна ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Ford», модель «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та перебував у користуванні ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий та прокурор зазначили, що в провадженні слідчого відділу перебуває кримінальне провадження №0000045 від 01 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, за фактом вчинення ОСОБА_5 опіру працівнику поліції ОСОБА_8 , при виконанні ним службових обов`язків. Враховуючи, що саме на автомобілі марки «Ford», модель «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювався опір працівнику правоохоронних органів, тому вважали, що даний автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Тому просили з метою збереження речових доказів, накласти арешт на вказане майно, оскільки вказане майно було використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з тих підстав, викладених в клопотанні.

Представник власника майна проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважав, що слідчим пропущено строк на подання клопотання про арешт майна встановленого слідчим суддею, крім того, автомобіль не містить на собі будь-яких слідів злочину і тому не є речовим доказом по справі, окрім того зобов`язався надати слідчому автомобіль на перший запит.

Користувач проти задоволення клопотання заперечував, вважав, що воно є безпідставним.

В судове засіданні прокурор, який про час та місце розгляду клопотання про арешт майна був повідомлений належним чином, не з`явився, причини неявки слідчому судді не повідомив, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши додані до клопотання матеріали слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 2 вказаної частини передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим в клопотанні в якості мети накладання арешту на майно було зазначено збереження речового доказу по справі, а саме автомобіля марки «Ford», модель «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , з метою забезпечення кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 01 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків внесено відомості (а.с. 1).

З клопотання та матеріалів кримінального провадження, вбачається, що під час огляду місця події 01 лютого 2021 року слідчим було вилучено автомобіль марки «Ford», модель «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 . Вказане майно належить ОСОБА_7 , та відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 02 лютого 2021 року перебувало у користуванні ОСОБА_5 (а.с. 15 м.к.п.).

Відповідно до ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що вилучене майно є знаряддям злочину, що підтверджується протоколами допиту потерпілого від 02 лютого 2021 року, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 01 лютого 2021 року, тому дане майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України і тому є речовим доказом по справі.

Частиною 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

31 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінивши досліджені докази в сукупності, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що тимчасове вилучене у ОСОБА_5 01 лютого 2021 року майно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню і тому доводи слідчого про необхідність арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів є обґрунтованими, у зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Слідчий суддя не приймає посилання представника власника майна в частині неможливості арешту майна, оскільки слідчим пропущено строк подання клопотання після усунення його недоліків з таких підстав.

Згідно ухвали слідчого судді від 04 лютого 2021 року клопотання слідчого про арешт майна було повернено прокурору для усунення недоліків у строк 72 год. з моменту оголошення ухвали слідчого судді (а.с.м.к.п. 42).

Тобто останнім днем подання клопотання слідчого про арешт майна після усунення недоліків було 07 лютого 2021 року, клопотання подано 08 лютого 2021 року.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України - слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Разом з тим, ч. 1 ст. 113 КПК України визначає процесуальні строки як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Оскільки за своєю юридичною природою процесуальні дії або утримання від них виступають засобом реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників правовідносин, то й процесуальні строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Їх недотримання спричиняє різні правові наслідки.

Закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористатися. Саме строк реалізації права може бути поновлений у встановленому порядку з відновленням і втраченої у зв`язку із закінченням строку можливості реалізувати право.

Закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку, крім випадків коли виконання обов`язку призведе до порушення процесуальних прав учасників провадження. Пропуск строку виконання обов`язку, на відміну від пропуску строку реалізації права, спричиняє застосування до осіб, що пропустили строк, дисциплінарних стягнень, якщо строк пропущений оперативним підрозділом, слідчим, прокурором, слідчим суддею або суддею, або заходів забезпечення кримінального провадження, якщо строк пропущений учасником кримінального провадження.

Саме такої позиції, щодо пропуску строків дотримується Верховний Суд, виклавши її в постанові від 08 квітня 2020 року по справі №263/15845/2019.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що сам факт пропуск слідчим строку на подання клопотання про арешт майна не тягне за собою відмову у задоволенні такого клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого слідчого відділу Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , по внесеному 01 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешту на автомобіль марки «Ford», модель «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та перебував у користуванні ОСОБА_5 , шляхом заборони будь-яким особам його відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її оголошенні з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1