ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/373/21 Справа № 202/69/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням, покарання призначеного за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2020 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що 19 червня 2019 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , ОСОБА_7 рухався по вул.Каштановій та в подальшому зупинився на червоний сигнал світлофора на перехресті вулиць Каштанова та Дніпросталівської в м.Дніпро, де попереду побачив автомобіль марки Пежо 407, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , водій якого, на думку обвинуваченого ОСОБА_7 , в цей же день на пр.Слобожанський в м.Дніпро порушив правила дорожнього руху та спричинив аварійну ситуацію.

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Так, обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час вийшов з автомобіля ВАЗ 21063, яким керував, та діючи на ґрунті раптово виниклих хуліганських спонукань, що випливали з бажання показати свою зверхність до особи, яка знаходилась в автомобілі марки Пежо 407, державний номер НОМЕР_2 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, діставши із салону автомобіля марки ВАЗ 21063 предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, схожий на металевий автомобільний ключ, та тримаючи його у своїй правій руці, наблизився до автомобіля марки Пежо 407, державний номер НОМЕР_2 , у салоні якого перебував ОСОБА_9 , висловлюючись при цьому грубою нецензурною лайкою.

Далі обвинувачений ОСОБА_7 , нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та поведінки, встановленими у суспільстві, порядком та нормами моралі, прагнучи продемонструвати грубу силу та жорстокість, діючи з особливою зухвалістю, тимчасово порушуючи нормальну діяльність руху транспорту на дорозі, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, схожого на металевий автомобільний ключ, керуючись хуліганськими мотивами, своєю правою рукою, у якій знаходився металевий автомобільний ключ, через відкрите вікно наніс один удар в область обличчя ОСОБА_9 , який сидів на водійському сидінні автомобіля Пежо 407, держаний номер НОМЕР_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що потерпілий ОСОБА_9 першим наніс удар ОСОБА_7 , а ОСОБА_7 , захищаючись, наніс йому у відповідь удар лівою рукою в область носа та повернувся до свого автомобіля. Далі ОСОБА_9 взяв зі свого автомобіля предмет, схожий на пістолет, і почав ним погрожувати ОСОБА_7 вбивством та висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, після чого, рукояткою предмету, схожого на пістолет, розбив бокове водійське скло в автомобілі ОСОБА_7 , сів в свій автомобіль та поїхав з місця пригоди.
Вказують, що свідок ОСОБА_11 , яка знаходилась в автомобілі ОСОБА_7 , надавала суду аналогічні пояснення.
Зазначають, що до показань свідка ОСОБА_12 необхідно віднестись критично, оскільки тривалість конфлікту з його слів була близько 10 хвилин, що спростовується відеозаписом з камери відеоспостереження програми Безпечне місто від 19 червня 2019 року, де тривалість зафіксована у 1 хвилині та 1 секунді. Крім того, свідок ОСОБА_12 пояснював, що на наступний день 20 червня 2019 року до нього підійшли працівники поліції, яким він розповів деталі конфлікту, що не узгоджується з матеріалами провадження, оскільки потерпілий ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення лише 21 червня 2019 року.
Стверджують, що в матеріалах кримінального провадження відсутній предмет із застосуванням якого, на думку суду, були спричинені тілесні ушкодження потерпілому. Ні потерпілий, ні свідок ОСОБА_12 детально не могли описати такий предмет.
Вказують, що судом першої інстанції не було враховано, що дії ОСОБА_7 були направлені з мотивів помсти проти потерпілого ОСОБА_9 і у нього не було умислу, ним не вчинено дій, які б утворювали об`єктивну сторону хуліганства, громадський порядок не був порушений, неправомірні дії у часі були динамічними і нетривалими та не мали хуліганського мотиву.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції доведено винуватість ОСОБА_7 доказами, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, зокрема:
- поясненнями потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , які були допитані в суді першої інстанції;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02 серпня 2019 року з фото-таблицею до нього, який було проведено за участю потерпілого ОСОБА_9 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 вересня 2019 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23 грудня 2019 року з фототаблицею до нього;
- протоколом перегляду відеоспостереження від 27 грудня 2019 року;
- висновком судово-медичної експертизи № 3157е від 16 жовтня 2019 року;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи №3866е від 24 грудня 2019 року.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо показань свідка ОСОБА_12 , оскільки допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 був попереджений про кримінальну відповідальність, його показання об`єктивно підтверджуються іншими зазначеними доказами та встановленими судом обставинами кримінального правопорушення.
Колегія суддів також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує факт нанесення ударів потерпілому, проте механізм нанесення ударів, про який зазначає обвинувачений, спростовується висновками судово-медичної експертизи № 3157е від 16 жовтня 2019 року та додаткової судово-медичної експертизи №3866е від 24 грудня 2019 року, які визнані судом першої інстанції належними та допустимими.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що ним не вчинено дій, які б утворювали об`єктивну сторону хуліганства, громадський порядок не був порушений, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновку, який міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі № 428/3579/17, хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші об`єкти захисту. Особливість мотиву хуліганства (явна неповага до суспільства) полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), протиставити себе іншим чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки.
Колегія суддів також враховує роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувались погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки його дії були поєднані з очевидним грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю, про що вказує вчинення хуліганських дій на перехресті вулиць, тимчасово порушуючи нормальну діяльність руху транспорту на дорозі, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, яким відповідно до висновків експертиз № 3157е та №3866е є тупий твердий предмет (предмети) з обмеженою контактуючою поверхнею.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та його захисника необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст .407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4