Провадження № 1-кп/761/1962/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 120 170 000 000 002 86 від 16.03.2017 відносно обвинувачених:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2014 та 2018 року народження, працюючого директором ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого завідуючим відділу створення навчально-математичних систем знань, НЦ «Мала академія наук України», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 5 ст.191 КК України

Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог закону, провадження є підсудним Шевченківському районному суду м. Києва.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти призначення судового розгляду, вважали, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України. Вказували на те, що наведенні в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу унеможливлює зіставлення фактичної складової обвинувачення з його юридичним формулюванням. Обвинувальний акт не містить у повному обсязі сформульованого обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і від якого вони будудь захищатися у суді. За змістом обвинувального акту вказується, що ОСОБА_6 разом із посадовими особами Міністерства освіти і науки Українри та іншими службовими особами, у повноваженнях яких була можливість впливу на результати тендерних процедур, при цьому не конкретизовано про яких саме осіб йдеться мова, їхні імена, приз віща. Також, уважали, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось не уповноваженими особами з порушенням правил підслідності.

Обвинуваченні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку своїх захисників.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку сторони обвинувачення та сторони захисту встановив наступне.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Втім, вказаний акт не відповідає вимогам закону з тих підстав, що у ньому у фактичних обставинах та у формулюванні обвинувачення зазначено також іншу особу ОСОБА_8 , як співучасника вчинення даного кримінального правопорушення, при цьому вказується, що остання не була обізнана зі злочинним планом ОСОБА_6 , довірившись ОСОБА_7 .

Разом з тим, згідно реєстру доданого до обвинувального акту вбачається про повідомлення про підозру ОСОБА_8 та здійснення її допиту в якості підозрюваної, при цьому відсутні будь-які дані щодо виділення матеріалів щодо вказаної особи в окреме провадження чи закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Отже, стороні обвинувачення необхідно звернути увагу, що пряме зазначення конкретного прізвища ОСОБА_8 , яка за змістом обвинувального акту є фактично співучасником інкримінованого злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при відсутності даних про наявність відносно неї прийнятого процесуального рішення, що у даному випадку є порушенням загальних засад кримінального провадження: принципу верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя та інших, що у сукупності може ставити під сумнів законність будь-якого вироку, що буде постановлений за наслідками розгляду кримінального провадження на підставі складеного обвинувального вироку у такий спосіб.

За правилами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Незважаючи на те, що даний обвинувальний акт складено лише відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , його зміст стосується співучасті у цьому ж злочині й іншої особи.

Поряд з наведеним недоліком у обвинувальному акті не зазначено коли, де та у який спосіб ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заволоділи бюджетними грошовими коштами.
Також в обвинувальному акті відсутні відомості щодо часу та місця вчинення злочину, що у свою чергу позбавляє суд можливості правильно визначити підсудність кримінального провадження та обчислювати строки притягнення до кримінальної відповідальності.
Вказане є суттєвим порушенням міжнародних стандартів у галузі судочинства, які послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Так, відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини, кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зазначені висновки містяться у рішенні Верховного Суду України від 03.03.2016 року у справі № 5-347 кс15.

Крім того, відповідно до пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Недотримання вимог закону при складанні обвинувального акту порушує право обвинувачених на захист та унеможливлює виконання головуючим суддею вимог ст.348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченим суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Підсумовуючи вищевикладене, з метою недопущення порушення загальних засад кримінального провадження, стандартів практики Європейського суду з прав людини, стороні обвинувачення слід усунути вказані недоліки, привести у відповідність обвинувальний акт у відповідності до вимог законодавства.

Інші доводи сторони захисту не є підставою для повернення обвинувального акту, а повинні бути предметом перевірки під час судового розгляду.

За таких умов, суд вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору стаття 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікацї та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 369 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 170 000 000 002 86 від 16.03.2017 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України - повернути прокурору Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали проголошений 01.07.2021 о 15 год.

Суддя: