Справа № 646/7559/19
№ провадження 1-кп/646/291/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2021 м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого- ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002420 від 02.10.2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.12.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення- кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2019 року, близько, 14 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку №11 по вул. Українській у м. Харкові, діючи умисно, з мотивів існуючих тривалих неприязних відносин, в ході раптово виниклої сварки із ОСОБА_10 , маючи умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень з метою завдання її фізичного болю, знаходячись із ОСОБА_10 обличчя до обличчя, схопив останню за волосся і одяг та почав тріпати. Після чого штовхнув ОСОБА_10 , від чого остання впала на тротуарну плитку, якою вистелена прибудинкова територія садибної ділянки, опинившись у положенні лежачі на спині. В цей час ОСОБА_9 , скориставшись уразливим станом ОСОБА_10 , обхопив обома руками її шию та почав стискати. В результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 , згідно з висновком судово- медичної експертизи від 18.10.2019 року №09-1247/19, спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні шиї на рівні середньої третини до низу від ділянки проекції щитоподібного хрящу, поза ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_10 у призначені судові засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.
На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення у в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто- умисне легке тілесне ушкодження та надав наступні свідчення, а саме, що 26 вересня 2019 року, близько, 14 години 00 хвилин, він знаходячись біля будинку №11 по вул. Українській у м. Харкові, в ході раптово виниклої сварки із ОСОБА_10 , схопив її за волосся і одяг та почав тріпати. Після чого штовхнув її від чого вона впала на тротуарну плитку, опинившись у положенні лежачі на спині. В цей час він обхопив обома руками її шию та почав стискати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не працюючий, не одружений, має неповну середню освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий 27.12.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальний проступок.

Відповідно до досудової доповіді старшого інспектору Золочівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_11 від 18.12.2019 року , згідно оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середня та оцінки небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має середній рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінальний правопорушень лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, думку сторони обвинувачення, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статей, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді громадських робіт.

Крім того, відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду 24.10.2003 року N 7, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати

реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

На підставі вищевикладеного, вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.12.2019 року слід виконувати самостійно.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 ( ста) годин громадських робіт

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.12.2019 року відносно ОСОБА_9 виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1