Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/209/21
В И Р О К
Іменем України

07 квітня 2021 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000050 від 02.03.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, розлученого, осіб на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
27.02.2021 року близько 10.00 год. ОСОБА_5 вийшов з дому та збирався іти до своєї матері, після чого по середині вулиці Затишна м. Гребінка на землі у снігу помітив банківську картку та піднявши помітив що картка була «Аваль», синього кольору з написом на англійській мові ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення даної картки, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливим мотивом та метою забрав дану картку, для подальшого використання в своїх інтересах.
Таким чином, за вчинення умисних дій, що виразились у привласненні офіційного документа (банківської картки), з корисливих мотивів ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім того, цього ж дня реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливим мотивом та метою, зайшов до магазину «Лавка», де даною карткою яка була без пін-кода розрахувався, а саме віддав борг в сумі 374 гривень та взяв дві пачки цигарок «Бонд» на 104 гривні, які потім скурив. Після чого, через деякий час цього ж дня близько 12.50 год., зайшов до магазину «Експерт», що по вул. Незалежності м. Гребінка, де вищевказаною карткою розрахувався та купив: флеш-карту на комп`ютер марки «Kingston» об`ємом пам`яті 16 гб. за 239 гривень, навушники марки «Xiaomi» за 289 гривень та захисне скло на телефон за 199 гривень з установкою, потім забравши дані речі, зайшов в магазин «Маркетопт», де також розрахувався даною карткою, а саме купив: три стіки кави «три в одному», крупу, два лимона, сто грам печива, та двісті грам цукерок, на суму 100 грн. та взявши дані продукти пішов додому, де в подальшому вжив. Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_4 на суму 1205,00 грн.
Таким чином, за вчинення умисних дій, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорює та у судовому засіданні показав обставини вчинення кримінального правопорушення, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому обвинуваченні.
Так, останній показав, що він дійсно 27.02.2021 року йдучи по вулиці Затишна м. Гребінка на землі у снігу помітив банківську картку та піднявши помітив, що картка була «Аваль» із зазначенням власника на іноземній мові. Після чого, поклав її до кишені та попрямував до магазину «Лавка», де даною карткою, яка була без пін-кода розрахувався, а саме віддав борг в сумі близько 400 гривень та взяв дві пачки цигарок «Бонд». Після чого, через деякий час цього ж дня, зайшов до магазину «Експерт», де вищевказаною карткою розрахувався та купив: флеш-карту на комп`ютер та захисне скло на телефон з установкою, потім забравши дані речі, зайшов в магазин «Маркетопт», де також розрахувався даною карткою, а саме купив продукти харчування, які взяв додому.
Крім того, зазначив, що в повному обсязі відшкодував потерпілій завдані збитки, тому просив суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорювала встановлених в обвинувальному акті обставин, не заперечувала проти призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, підтвердила, що понесені нею збитки обвинуваченим відшкодовано в повному обсязі.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується і іншими доказами по провадженню, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.
Таким чином, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, що відносяться до фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого та залучення речових доказів до матеріалів провадження, а також даних щодо процесуальних витрат.

Зважаючи на покази обвинуваченого, останні відповідають пред`явленому обвинуваченню та не оспорюються сторонами кримінального провадження.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документа (банківської картки), з корисливих мотивів та за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкціями указаного кримінального закону.
При визначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, санкцією ч. 1 ст. 357 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років. За санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Згідно з ч.2 ст.12 КК України, вчиненні обвинуваченим кримінальні правопорушення віднесені до кримінальних проступків.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування не встановлено та прокурором в судовому засіданні не наведено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше не судимий, розлучений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працює. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Є інвалідом 3-ої групи. Має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується посередньо, будь-яких скарг від мешканців села не надходило. Крім того, обвинувачений не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.
Також, суд враховує спосіб та мету вчиненого злочину, наслідки які виразились у викраденні грошових коштів, при цьому, розмір заподіяної шкоди обвинуваченим відшкодовано.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Крім того, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому - судом не встановлені.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушеннь, обставин їх вчинення, його відношення до скоєного, зважаючи на наявність пом`якшуючої вину обвинуваченого обставину, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, відсутності у обвинуваченого на час ухвалення вироку постійного місця роботи та легальних джерел доходу, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за:
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розімі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень;
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
При цьому, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 є працездатною особою, будь-яких відомостей про те що він є особою з інвалідністю першої або другої групи, або військовослужбовцем строкової служби обвинувальний акт та додані до нього матеріали не містять, тобто відсутні перешкоди для призначення такого виду покарання визначені ч.3 ст.56 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи, матеріального стану та відсутності обтяжуючих обставин, суд не знаходить.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись: ст. 22, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.185 КК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розімі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень;
- за ч. 1ст. 185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов потерпілою під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.
Речові докази, а саме: флеш-карту на комп`ютер марки «Kingston» об`ємом пам`яті 16 гб. та навушники марки «Xiaomi» - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ; Банківську картку «АВАЛЬ» НОМЕР_1 повернути потерпілій ОСОБА_4 ; Два чеки про оплату на 239,00 грн. та 289,00 грн. залишити при справі.
Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.
Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя М. Вітківський