Справа № 353/849/20
Провадження № 11-кп/4808/243/21
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів с удової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000608 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого різноробочим в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГАРАСИМІВ АГРО», з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

27.07.2020 року приблизно о 04 годині 30 хвилин у темну пору доби, суху погоду, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки Audi A-6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до будинку АДРЕСА_1 , де проживала ОСОБА_10 разом із сином ОСОБА_11 . Після спілкування із ОСОБА_11 , ОСОБА_8 увімкнув двигун та розпочав рух заднім ходом для того, щоб здійснити виїзд на проїзну частину дороги.

Перед початком руху ОСОБА_8 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись заднім ходом, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, унаслідок чого не справився з керуванням, з`їхав на присадибну ділянку із насадженням кукурудзи, де вчинив наїзд на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у цей час перебувала на даній присадибній ділянці.

При цьому, водій ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.9., у відповідності до якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

У результаті порушення водієм ОСОБА_8 указаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми грудної клітки її органів, грудного та поперекового відділів хребта, живота його органів, тазу, обох рук та ніг з множинними переломами кісток скелету, забоєм та розривами внутрішніх органів, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком, що спричинили її смерть.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2021 року в частині призначеного йому основного покарання та виключення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк та покладенням на нього, визначених ст. 76 КК України обов`язків.

В обґрунтування апеляційних доводів обвинувачений посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки даним про його особу і обставинам, що пом`якшують покарання, та призначив йому надто суворе покарання. При цьому, суд взагалі не проаналізував наявності правових підстав для застосування положень ст. 75 КК України та не вказав які обставини свідчать про неможливість його звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Зокрема обвинувачений просить врахувати те, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинений злочин відноситься до категорії необережних злочинів, свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, негативно відноситься до вчиненого, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, одружений, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання,на наркологічному чи психологічному обліках не перебуває, повністю оплатив витрати на поховання потерпілої, жодних претензій родичі потерпілої не мають. Крім того, суд першої інстанції не врахував те, що на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, дочка ОСОБА_12 (7 років) та син ОСОБА_13 (4 роки), який є дитиною з інвалідністю, та дружина ОСОБА_14 , яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю та не має змоги працювати. А також в склад їхньої сім`ї входять батьки дружини, які є особами з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання та не працюють. Фактично він є єдиним годувальником їхньої сім`ї, а позбавлення його волі потягне за собою критичні наслідки для сім`ї в цілому та дітей, які будуть позбавлені батьківського піклування і виховання, матеріального забезпечення і догляд.

Водночас вказує, що призначене судом додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки, фактично позбавить його засобів для існування, оскільки він працює в ТзОВ «Гарасимів Агро» на посаді тракториста і виконання функцій водія є його основним видом трудової діяльності. Крім того, він з сім`єю проживають в сільській місцевості і автомобіль постійно використовується як засіб пересування в сімейних цілях зважаючи, що його чин та батьки дружини є особами з інвалідністю та постійно проходять медичні обстеження в місті, в аптеках міст син отримує медичні препарати по програмі «Доступні ліки», а також в умовах карантину транспортний засіб є єдиним засобом для пересування. Посвідчення водія у дружини відсутнє.

Звертає увагу на висновок досудової доповіді органу пробації, згідно якого його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та не становить небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Просить суд повторно дослідити докази, що характеризують його особу, а також довідку і характеристику, видані ТзОВ «Гарасимів Агро» 12.05.2021 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2021 року та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Вважає, що підставами для скасування вироку є невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема захисник зазначає, що надаючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_8 за наслідками судового розгляду, суд першої інстанції допустився помилки в частині висновку про наявність в діях обвинуваченого складу кримінально-караного діяння, не надавши належної оцінки його суб`єктивній та об`єктивній стороні. Як вбачається з вироку, пригода мала місце в нічний час доби, потерпіла ОСОБА_10 знаходилася на присадибній ділянці із насадженням кукурудзи та по обставинам провадження ОСОБА_8 не знав і не міг знати про її місцезнаходження в момент керування автомобілем, тобто мав місце нещасний випадок. А тому при вказаних обставинах, ОСОБА_8 не міг бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги своїх апеляційних скарг;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, оскільки в ході перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин та в обсязі, встановленому у судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Колегія суддів вважає неспроможними та такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності, апеляційні доводи захисника ОСОБА_9 щодо невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, неспроможними, виходячи з наступного.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 визнавав свою вину частково, зокрема заперечував тільки перебування в стані алкогольного сп`яніння під час інкримінованих йому дій. Вказував, що в ніч 27.07.2020 року біля 03 години 00 хвилин він їхав селом ОСОБА_15 для того, щоб в когось попросити сигарет і побачив, що на подвір`ї ОСОБА_11 світить світло, тому вирішив заїхати до нього. ОСОБА_11 сказав йому, що в нього залишилась тільки одна сигарета і запропонував йому випити та налив горілки, яку він вилив на землю. Після цього ОСОБА_11 також сказав, що в нього є гроші для того, щоб придбати сигарети, але оскільки магазин в селі Гарасимів зачинений, то потрібно їхати в селище Обертин до магазину, який працює цілодобово. Виїжджаючи з подвір`я ОСОБА_11 заднім ходом, його занесло і він з`їхав в город. Повернувшись з селища Обертина, він завіз ОСОБА_11 додому, вони покурили, поговорили і він заднім ходом виїжджав з подвір`я, під час чого його знову занесло в город сильніше, як першого разу, звідки він не зміг виїхати, тому поїхав по кукурудзах і так виїхав на дорогу. Під час з`їзду він не відчув що на щось наїхав, чи в щось вперся. Тому не знає, як це могло статися, можливо мати ОСОБА_11 лежала по середині городу, в самому клині, оскільки город сходить на кут. Після цього він поїхав в село Чернятин до своєї мами. Приїхавши в село Чернятин, він розбудив свого брата і попросив налити йому горілки, щоб випити, оскільки в нього болів зуб. Після чого він ліг спати. Зранку до нього приїхали працівники патрульної поліції та забрали його.

Аналогічні показання обвинувачений ОСОБА_8 надав під час слідчого експерименту 21.09.2020 року. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 21.09.2020 року з відеозаписом до нього, 27.07.2020 року в ночі він їхав в село Гарасимів, щоб попросити в когось сигарет, побачив світло в господарстві ОСОБА_11 , тому заїхав до нього. На подвір`я заїхав передом, покликав ОСОБА_11 , запитав чи він має сигарети, у відповідь останній сказав, що має одну. Вони покурили та вирішили поїхати в селище Обертин по сигарети. Він поїхав краєм городу, бо його занесло, потім розвернувся. Другий раз він заїхав на подвір`я ОСОБА_11 вище, була погана видимість, змушений був виїжджати заднім ходом на дорогу, бо його занесло в город сильніше, як першого разу, тому не міг розвернутися. Він поїхав у сторону селища Обертина додому. Він нічого не відчув, ні гуркоту, ні удару. Можливо ОСОБА_11 щось казав йому, але він його не почув через гуркіт мотора (а.с. 80-82).

Суд у вироку вірно зазначив, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , допитаних в суді першої інстанції, а також висновками експертиз, протоколами огляду місця події, речовими доказами.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначив, що 27.07.2020 року біля 03 години 00 хвилин до нього приїхав ОСОБА_8 , розбудив його та попросив сигарет. ОСОБА_8 , здається, був тверезий. Він відповів ОСОБА_8 , що в нього є тільки одна сигарета, і налив один раз собі та йому по чарці горілки та запропонував випити. Сам він випив горілку, а чи пив ОСОБА_8 - він не бачив. Після чого вони вирішили поїхати в цілодобовий магазин, що в селищі Обертин, придбати сигарети. Він сів на переднє сидіння біля водія і вони виїхали з подвір`я, рухаючись заднім ходом. Виїжджаючи з подвір`я, ОСОБА_8 з`їхав в город, де росла кукурудза. Вони бачили перед собою щось біле, здається бузька. Коли вони повернулися з Обертина, ОСОБА_8 знову заїхав на подвір`я передом. А виїжджаючи з подвір`я другий раз, ОСОБА_8 ще раз занесло, він вдруге з`їхав у город. Після того як ОСОБА_8 виїхав, він побачив свою маму, яка лежала 2 метри від проїжджої частини дороги, вона була мертвою. Він намагався повідомити про це ОСОБА_8 , кричав йому вслід, однак той не почув його, тоді він покликав сусідку. Вказав, що претензій до обвинуваченого немає, оскільки маму не повернути.

Свідок ОСОБА_16 вказав, що 27.07.2020 року зранку о 05 годині 00 хвилин до нього приїхав ОСОБА_8 на автомобілі Ауді А-6. ОСОБА_8 був тверезий, свій автомобіль він залишив на подвір`ї та сказав, що в нього болить зуб, та запропонував випити по 100 грам горілки. Оскільки в нього була пляшка горілки ємкістю 0,25 літра, то вони її випили, ні про що не розмовляючи, і брат пішов спати, а він прибрав та пішов на роботу. Володя поводив себе спокійно, як завжди, нічого йому не розповідав, нічого дивного в його поведінці він не помітив. Його не здивував такий ранній візит брата, оскільки він працює в с. Чернятин та часто до них заїжджає, робочий день у брата починається з 08 години 00 хвилин. Близько 09 години 00 хвилин до нього на роботу прийшли працівники поліції, які розшукували брата, запитували, де він працює. Пізніше про дорожньо-транспортну подію дізнався від матері, яка розповіла, що працівники поліції були у них вдома.

Показання свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються з даними рапорту старшого інспектора чергового ОСОБА_17 , який зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) в Тлумацькому відділенні поліції 27.07.2020 року за № 1956, відповідно до якого 27.07.2020 року о 06 год. 13 хв. по телефону до чергової частини Тлумацького відділення поліції надійшло повідомлення про те, що 27.07.2020 року о 04 год. 00 хв. водій транспортного засобу Audi A-6 вчинив наїзд на жінку ОСОБА_10 , яка в той момент знаходилась на городі. Остання померла на місці події. Автомобіль відсутній, син померлої був свідком події (а.с. 53).

Показання свідка ОСОБА_11 були перевірені під час проведення слідчого експерименту за його участю. Зокрема, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.09.2020 року з відеозаписом до нього, свідок вказав, що 27.07.2020 року до нього в ночі приїхав ОСОБА_8 , розбудив його та попросив сигарет. Він пив горілку, не зауважив чи пив ОСОБА_8 , він йому наливав. Разом вони поїхали в селище Обертин до магазину, щоб придбати сигарети. ОСОБА_8 перший раз з його подвір`я виїжджав заднім ходом та їхав задом краєм городу. Другий раз ОСОБА_8 знову виїжджав з його подвір`я заднім ходом та поїхав задом посередині городу. ОСОБА_8 казав, що полетів бузьок. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що мама лежала в кукурудзі, вона була мертвою. Він йому говорив це, але ОСОБА_8 , здається, цього не почув, бо поїхав, не зупиняючись. Він думав, що обвинувачений втік (а.с. 77-79).

Суд першої інстанції на підтвердження встановлених фактичних обставин та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, обґрунтовано послався на сукупність письмових доказів, що були досліджені при розгляді кримінального провадження.

Зокрема, згідно протоколу огляду місця події від 27.07.2020 року з схемою та з ілюстративною таблицею до нього, згідно яких об`єктом огляду є ділянка АДРЕСА_1 , а також присадибна ділянка (город) та під`їзд до будинку АДРЕСА_2 , на трав`яному заїзді перед городом виявлено тіло жінки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Труп головою направлений до проїзної частини, розташований перпендикулярно до дороги. Відстань від умовної лінії до голови трупа 6,8 м., а від голови до правого краю проїзної частини 4,1 м. На городі із насадженням кукурудзи виявлено ділянку із прим`ятими до землі рослинами кукурудзи із слідами кочення коліс автомобіля. Напрям прим`ятих до землі рослин кукурудзи у напрямку від будинку до проїзної частини дороги. (а.с. 54-63).

Згідно протоколу огляду місця події від 27.07.2020 року з ілюстративною таблицею до нього, оглянуто господарство, що знаходиться по АДРЕСА_3 . За входом на територію господарства виявлено автомобіль марки Audi A6, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . При поверхневому огляді вказаного автомобіля встановлено: автомобіль забруднений пилом та бризками болота, виявлено пошкодження заднього лівого фонаря, який розташований на капоті багажника, а саме відсутня частина пластика. На правій передній дверці, а саме між кріпленням правого дзеркала заднього виду та склом дверки виявлено натуральний листок зеленого кольору. Передній номерний знак деформований у вигляді вм`ятини на першій цифрі «8». Передній бампер з правої сторони частково відірваний з кріплення бампера. Подальший огляд вказаного автомобіля здійснюється на станції технічного обслуговування, що по вул. Височана в м. Городенка Івано-Франківської області. Під час детального огляду нижньої сторони кузова автомобіля з суппорта правого переднього колеса виявлено та вилучено мікрооб`єкти на липку прозору стрічку, з болта кріплення заднього правого ричага виявлено та вилучено мікрооб`єкти на липку прозору стрічку, які поміщено в два білих згортки паперу, які упаковано в конверт «Національна поліція України. Головне слідче управління» (а.с. 64-74).

Згідно висновку експерта № 347 від 31.08.2020 року за наслідками проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної тупої травми грудної клітки її органів, грудного та поперекового відділів хребта, живота його органів, тазу, обох рук та ніг з множинними переломами кісток скелету, забоєм та розривами внутрішніх органів, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, дані з матеріалів кримінального провадження та даних результатів судово-медико-криміналістичної експертизи одягу та фрагменту правої великогомілкової кістки, можна вважати, що описані вище тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок ковзання (волочіння) потерпілого по травмуючих поверхнях, якими могли бути виступаючі частини днища транспортного засобу чи поверхня землі, коли остання перебувала в горизонтальному чи наближеному до нього положенні. При судово-токсикологічній експертиз крові від трупа ОСОБА_10 виявлений: етиловий спирт в концентрації в крові 0,85 проміле, свідчить про те, що остання до настання смерті спиртні напої вживала, вказана концентрація алкоголю в крові при житті могла відповідати легкому алкогольному сп`янінню (а.с. 89-92).

З висновку експерта № 144 від 14.08.2020 року з фототаблицями №№ 1-2 до нього за наслідками проведення судово-медико-криміналістичної експертизи фрагментів правої великогомілкової та правої малогомілкової кісток від трупа ОСОБА_10 , вбачається що на фрагменті правої великогомілкової кістки в нижній частині виявлений багатоуламковий перелом, який міг утворитися від деформації стиснення кістки між тупими твердими предметами. На фрагменті правої малогомілкової кістки виявлений перелом в нижній частині, механізм утворення якого встановити неможливо у зв`язку із відсутністю кісткових відламків (а.с. 94-97).

Висновком експерта № 145 від 20.08.2020 року з фототаблицями №№ 1-6 та таблицями №№ 1-3 до нього за наслідками проведення судово-медико-криміналістичної експертизи хустки, светра, гольфа, футболки, спідниці, колгот потерпілої ОСОБА_10 , встановлено, що на зовнішній поверхні хустки справа та зліва, внутрішній поверхні хустки справа, зовнішній поверхні коміра зліва, посередині та справа, внутрішній поверхні коміра зліва, посередині, передній поверхні справа та зліва, передній та задній поверхнях обох рукавів, спинці справа та зліва, передній поверхні справа та зліва з вивороту тканини светра, передній поверхні справа, спинці справа та зліва гольфа, передній поверхні зліва та справа, спинці справа та зліва футболки, передній та задній поверхнях справа та зліва спідниці, передній та задній поверхнях колгот зліва та справа, передньо-внутрішній поверхні колгот зліва в нижній частині, задньо-зовнішній поверхні колгот справа у нижній частині з переходом на п`ятку виявлено сліди ковзання у вигляді потертості тканини, слідів її складчастого загладжування, деформації, сплощення пучків волокон, поверхневого пошкодження пластмаси 6-го ґудзика застібки светра, наскрізних з нерівними краями пошкоджень із утворенням їх дефектів, накладення напівпрозорих частинок піску, непрозорих частинок глини, які щільно заповняють міжволокновий простір, наявність накладень паливно-мастильних матеріалів, які могли утворитись внаслідок ковзання (волочіння) одягу потерпілої по травмуючих поверхнях, якими могли бути виступаючі частини днища транспортного засобу чи поверхня землі; при цьому внаслідок перерозтягнення тканини тупими твердими предметами могли утворитися розриви тканини на місці застібки 4-го ґудзика светра, передній поверхні гольфа зліва з утворенням його дефекту, декоративного шва футболки зліва, заднього серединного шва спідниці, а внаслідок зачеплення тканини тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею міг утворитися «Г» - подібний розрив з утворенням його дефекту на передній поверхні светра зліва. Крім того, внаслідок дії предмету, що має ріжучий край, міг утворитися розріз поєднаний з розривом на передній поверхні спідниці справа в верхній частині. На одязі ОСОБА_10 слідів протектора шин, лакофарбового покриття не виявлено. На передній поверхні спідниці зліва, задньо-зовнішній поверхні колгот справа у нижній частині, передньо-внутрішній поверхні колгот зліва в нижній частині виявлені накладення паливно-мастильних матеріалів (а.с. 102-115).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/109/13/3-573ІТ/20 від 13.08.2020 року за наслідками проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортного засобу», відповідно до якого на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля марки Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані ( а.с. 117-123).

Вина ОСОБА_8 також встановлена даними висновку експерта № СЕ-19/109/13/3-599ІТ/20 від 21.08.2020 року за наслідками проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди», яким встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, повинен був, з технічної точки зору, перед з`їздом на присадибну ділянку з насадженням кукурудзи та рухаючись заднім ходом переконатись, що це буде безпечним, а у разі потреби звернутися за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху. При заданому комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля марки Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди ( а.с. 125-127).

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту доводів сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що вони не заперечують те, що смерть потерпілої настала саме внаслідок дій обвинуваченого під час керування транспортним засобом, однак вважають, що останній не мав можливості своєчасно виявити потерпілу та прийняти заходи щодо уникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи безпідставними, оскільки користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні обов`язки, які встановлені правилами дорожнього руху та пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортного засобу.

Зокрема, судом першої інстанції обґрунтовано було встановлено, що ОСОБА_8 були порушені вимоги п. 10.9. Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Колегія суддів, на підставі об`єктивно з`ясованих судом першої інстанції обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та незаконність вироку суду.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_8 обрано згідно загальних принципів призначення покарання з врахуванням тяжкості скоєних правопорушень, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_8 не судимий, однак 10.01.2020 року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та був позбавлений на один рік права керуванням транспортними засобами, вчинив кримінальне правопорушення з необережності, позитивно характеризується за місцем проживання, з 01.02.2021 року працює різноробочим в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГАРАСИМІВ АГРО», одружений, має постійне місце проживання та на утриманні двоє малолітніх дітей, дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ученицю 1 класу, та сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дитину з інвалідністю до 6 років, його дружина ОСОБА_14 не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю до 6 років, в склад його сім`ї також входять батьки дружини ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які не працюють, являються особами з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, негативно ставиться до вчиненого. Також судом встановлено, що ОСОБА_8 є особою, яка має право керувати транспортними засобами категорії «А», «В», «С», що підтверджується долученою до матеріалів провадження копією посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 02.09.2014 року, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що правопорушення було вчинено ОСОБА_8 в той час коли він, на підставі судового рішення, був позбавлений права керування транспортним засобом.

Зокрема, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст.66 КК України вірно відніс його щире каяття, визнання вини, те, що обвинувачений шкодує про вчинене, його родичі оплатили видатки на похорон ОСОБА_10 , син померлої - ОСОБА_11 та невістка - ОСОБА_20 не мають до обвинуваченого претензій.

Суд також прийняв до відома висновок досудової доповіді, складеної Тлумацьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 19.10.2020 року, відповідно до якого виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства можливе та не становить небезпеки для суспільства чи окремих осіб, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с. 32-33).

Колегія суддів звертає увагу на те, що досудова доповідь органу пробації враховується судом у сукупності з іншими даними, які характеризують особу обвинуваченого та дозволяє встановити, який саме захід примусу необхідно застосувати для досягнення мети покарання та виправлення засудженого.

Виходячи з вищенаведених норм закону, конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи наслідки протиправних дій обвинуваченого у вигляді смерті потерпілої, те, що обвинувачений раніше притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також його щире каяття у вчиненому, відшкодування завданих збитків, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 не можливе без реального відбування покарання.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається обвинувачений, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому, слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченому покарання призначено в мінімальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Згідно пунктів 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за ч.1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, є обґрунтованим, законним та відповідним обставинам кримінального провадження, особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Скасування додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, на думку колегії суддів, буде суперечити та не відповідати інтересам суспільства, а також принципам справедливості, законності та індивідуалізації призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції про призначення реальної міри основного покарання у мінімальній межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 286 КК України, та призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, будуть дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5