Справа № 991/2912/21
Провадження1-кс/991/2959/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення,

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, в якій ОСОБА_2 просить визнати бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) про вчинення кримінальних правопорушень, незаконною та зобов`язати внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення шляхом зловживання владою/службовим становищем/протиправне збагачення та розтрату (заволодіння) державними коштами службовими особами Київського пансіонату ветеранів праці, що знаходиться на вул. Кубанської України, 2, м. Київ; розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР, а також провести повний та всебічний розгляд заяви у відповідності з Кримінальним процесуальним кодексом України.
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України (ч. 1 ст. 306 КПК України).
Тобто, визначення підсудності кримінального провадження є важливою складовою забезпечення права особи на справедливий розгляд судом, встановленим законом.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті (ч. 2 ст. 33-1 КПК України).
Предметна підсудність Вищого антикорупційного суду визначена у ст. 33-1 КПК України, у частині першій якої встановлено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України визначені такі умови:
1) кримінальне правопорушення вчинено:
Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;

державним службовцем, посада якого належить до категорії "А";

депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;

суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру";
особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище;
військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;
керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
2) розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
Однак наявність таких умов ні зі змісту скарги, ні зі змісту повідомлення про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею не встановлено.
Як вбачається із матеріалів скарги ОСОБА_2 звернулася до Національного антикорупційного бюро України із повідомленням про наявність в діях службових осіб Київського пансіонату ветеранів праці ознак зловживання владою, службовим становищем, протиправного збагачення та заволодіння (розтрату) державних коштів, у якому вказала, що у підопічних цього закладу зникають кошти та банківські картки, до чого причетний медичний персонал закладу, а також нецільове використання директором закладу коштів з карткових рахунків підопічних.
Згідно Положення про Київський пансіонат ветеранів праці, затверджений Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації від 12.11.2012 № 2060, Київський пансіонат ветеранів праці є стаціонарною соціально-медичною установою загального типу для постійного проживання громадян похилого віку, ветеранів війни та праці, інвалідів, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, з утвореними у разі потреби відділенням тимчасового перебування та відділенням хоспісної допомоги, що входять як структурні підрозділи до складу Пансіонату.

Службові особи Київського пансіонату ветеранів праці, щодо яких подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, не відноситься до суб`єктів вчинення кримінального правопорушення, перелік яких визначено в п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, як умову підсудності справи Вищому антикорупційному суду.
У повідомленні про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 вказує на можливе привласнення службовими особами Київського пансіонату ветеранів праці коштів своїх підопічних у розмірі 46 тис. грн, 20 тис. грн, 35 тис. грн, 95 тис. грн, тобто коштів фізичних осіб. Відомостей про заволодіння (розтрату) цими службовими особами державних коштів у розмірах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, заявником не наведено, тому ознак наявності умови цього пункту не встановлено.
Також не встановлена умова, передбачена у п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України, яка стосується злочинів, передбачених статтями 369 та ч. 1 ст. 369-2 КК України, про які у заяві про вчинення злочину від 21.10.2020 не йдеться.
Отже скарга, подана ОСОБА_2 до Вищого антикорупційного суду не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається особі, яка із нею звернулась у разі, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 2, 7, 33-1, 216, 303-304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1