УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430 від 29.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання, яке мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000430 від 29.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб в приміщенні гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , систематично здійснюють виготовлення психотропної речовини «амфетамін» в особливо великих розмірах, який в подальшому передають для роздрібного збуту іншим особам, в тому числі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в свою чергу збуває психотропну речовину наркозалежним особам.
24 травня 2021 року ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000430, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання в тому числі у вигляді конфіскації майна.
28 квітня 2021 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено, зокрема, грошові кошти в сумі 87650 гривень та 600 доларів США.
28 квітня 2021 року вилучені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення можливої конфіскації майна.

З метою забезпечення покарання у виді конфіскації майна, яке може бути призначене ОСОБА_4 судом, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий звернувся з даним клопотанням про арешт майна.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вказавши, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.
Власник майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтями 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, вказує, що метою накладення арешту на майно є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів кримінального провадження № 0000430 від 29.04.2020 вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

28 квітня 2021 року було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено вказане вище майно.
Статтею 131 КПК України, арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, який в силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовується у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
У судовому засіданні було встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.05.2021 у справі № 761/16400/21 було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000430 від 29.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 87650 гривень та 600 доларів США, виявлені та вилучені 28.04.2021 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1