Справа № 522/298/18
Провадження № 1-кп/522/862/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0007895 від 17.12.2017 року на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузія, грузина, громадянина Грузії, маючого середньо-технічною освіту, одруженого, не працевлаштованого, не маючого постійного місця проживання в Україні, раніше не судимого,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_8 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.12.2017 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на другому поверсі зали відпочинку на залізничному вокзалі Одеса-Головна, розташованого за адресою: Привокзальна площа, 2 в місті Одесі та реалізуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, присівши на вільне місце біля потерпілої ОСОБА_9 та скориставшись тим, що потерпіла розмовляє по мобільному телефону та не дивиться за своєю сумкою, а також не звертає на нього уваги, усвідомлюючи що за ним ніхто не спостерігає та його намірам ніхто не зможе перешкодити, умисно, з корисливих мотивів незаконно заволодів жіночою сумкою потерпілої, вартістю 200 гривень, в якій знаходились тонометр та медичні препарати на загальну суму 1093 гривень, зубна щітка фірми «Колгейт» вартістю 85 гривень, зубна паста фірми «Саніно», вартістю 60 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_3 почав покидати місце вчинення злочину. В цей час до ОСОБА_9 звернулась жінка, яка сиділа навпроти неї та встигла побачити злочинні дії ОСОБА_3 , а саме момент заволодіння сумкою, і повідомила потерпілій, що її речі було викрадено і вказала їй на ОСОБА_3 як на особу, яка вчинила злочин. В свою чергу ОСОБА_9 почала наздоганяти ОСОБА_3 . Наздогнавши останнього, потерпіла побачила в нього свою сумку, а також, що ОСОБА_3 її відкрив та переглядає вмістиме сумки. Побачивши це, ОСОБА_9 схопила свою сумку та почала тягти її до себе з метою вирвати з рук ОСОБА_3 , але ОСОБА_3 , в свою чергу, сумку не відпускав, та з метою завершити заволодіння нею наніс один удар правою ногою потерпілій в область живота, однак потерпіла свою сумку не відпустила. ОСОБА_3 , розуміючи, що його дії вже мають відкритий характер та його може бути затримано, продовжував утримувати майно потерпілої ОСОБА_9 , проте, зважаючи на активний спротив потерпілої ОСОБА_9 , останній вище вказану сумку відпустив та з місця вчинення злочину зник.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, незаконно заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 1 438 гривень.

ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений провину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочинів викладених в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні вказаних злочинів повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття, відсутність матеріальної шкоди, похилий вік та стан здоров`я.

Обставини, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що його виправлення можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з буквального змісту даної норми, підставою для призначення більш м`якого покарання в ч. 1 ст. 69 КК України вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики, а відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижче мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто менше, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

За наслідками проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд приймає до уваги, що в дійсності враховано наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів обвинуваченим, а саме те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому; активно сприяв розкриттю злочину та допомагав слідству; особу обвинуваченого, який жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 69 КК України, ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двух) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, по відбуттю покарання запобіжний захід ОСОБА_3 змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Термін відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту, тобто з 19.12.2017 р., в термін покарання зарахувати час фактичного затримання з 17.12.2017 р. по 19.12.2017 р.

Речові докази: ДВД диск з відеозаписом від 16.12.2017 р., вилученим за адресою: АДРЕСА_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження; жіночу сумку, коричневого кольору, виготовлену із тканевого матеріалу; медичні препарати: таблетки Корвалмент, Фармалдон, Каптофрес, Парацетамол, Панкреатін, Дратоверін, Діакарб, тонометр,зубну щітку фірми «Колгейт», зубну пасту фірми «Саніно» - вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_9 .

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя

12.02.2021