Дата документу 02.06.2021 Справа № 324/523/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/523/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/544/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2021 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Пологівського районного суду Запорізької області),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 6 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2021 року за №0000036, -

В С Т А Н О В И Л А:

5 травня 2021 року до Пологівського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_7 , в якій він просив визнати незаконним та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364-1 КК України, складеного 22 лютого 2021 року старшим слідчим СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000036 від 20 квітня 2021 року та зобов`язати службових осіб Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру від 22 лютого 2021 року з урахуванням змін раніше повідомленої підозри, складених від 24 лютого 2021 року та від 20 квітня 2021 року відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_7 зазначав, що 22 лютого 2021 року старшим слідчим Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, 24 лютого 2021 року йому було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та повідомлено про змінену підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України. 20 квітня 2021 року старшим слідчим ОСОБА_9 було складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 22 лютого 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, та в подальшому 30 квітня 2021 року повідомлено про змінену підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України. Вказані повідомлення про підозру від 22 лютого 2021 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 24 лютого 2021 року та від 20 квітня 2021 року вважає очевидно безпідставними, незаконними і такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що за своїм змістом повідомлення про підозру від 22 лютого 2021 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 24 лютого 2021 року та від 20 квітня 2021 року відповідають вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення старшим слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції передчасною та помилковою, винесеною з порушенням норм кримінального процесуального закону та невмотивованості висновків суду про неможливість надавати хоча б якусь оцінку важливим та доречним доводам скарги ОСОБА_7 .

В обґрунтування своєї скарги вказує, що як слідує зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 22 лютого 2021 року, з урахуванням змін від 24 лютого 2021 року дане повідомлення про підозру не відповідає формальним вимогам закону, зокрема, воно не містить змісту інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки з формальної точки зору ОСОБА_7 підозрюється у зловживанні службовим становищем, в той час як згідно ст. 364-1 КК України складом злочину може бути тільки зловживання службовими повноваженнями, а також міститься ряд інших порушень, які навіть не дають змогу у достатній мірі визначитися, в чому саме підозрюється ОСОБА_7 , оскільки фактично він підозрюється у неіснуючому в кримінальному кодексі України злочину.

Зазначає, що у скарзі ОСОБА_7 було вказано, що за змістом повідомлення про підозру він підозрюється у зловживанні службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб (працівників та власників Товариства), однак через використання сполучника «чи» взагалі не описано і не визначеною є спрямованість такої мети, тобто про яку саме неправомірну вигоду та на користь яких саме осіб йдеться, оскільки повідомлення про підозру не стверджує якісь конкретні факти, які слідчий вважає доведеним, а на вільний розсуд вказує на не визначення ознак можливого кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що відсутність навіть формальної визначеності у повідомленнях про підозру направленості умислу та мети як обов`язкового елементу складу злочину, передбаченого ст. 364-1 КК України, вказує на беззмістовність повідомлення про підозру та відсутність змісту підозри, який би хоча б формально відповідав або узгоджувався із ст. 364-1 КК України. Також відсутність обов`язкових елементів у повідомленні про підозру та посилання на інші, не визначені диспозицією ст. 364-1 КК України елементи складу злочину, свідчить в даному випадку про очевидну необґрунтованість повідомлення про підозру та необхідність його скасування.

Крім того вказує, що в повідомленні про підозру прямо зазначається про начебто отримання ОСОБА_7 неправомірної вигоди для себе чи інших осіб (використовується сполучник «чи»), що прямо суперечить внутрішньому змісту повідомлень про підозру та свідчить про їх очевидну необґрунтованість, нелогічність та незаконність, навіть для стороннього спостерігача.

Зауважує, що через відсутність конкретики у повідомленні про підозру незрозуміло ОСОБА_10 підозрюється в отриманні вигоди для себе чи все ж таки для інших осіб, оскільки це зовсім різні порушення з повністю різними можливими предметами злочину (винагорода для себе чи винагорода для працівників, чи винагорода для учасників, чи в якомусь поєднанні).

Також вказує, що в жодному повідомленні про підозру взагалі не зазначено, яку саме винагороду, коли та в якій сумі або вартісній оцінці начебто отримав ОСОБА_7 та/або інші особи і хто саме, тому що згідно змісту повідомлення про підозру використано розмиті та нечіткі поняття «працівників та учасників товариства».

Звертає увагу на те, що якщо таку неправомірну винагороду отримали працівники та власники товариства, то повідомлення про підозру відразу суперечить твердженням повідомлень про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри, що ОСОБА_7 начебто діяв всупереч законним інтересам юридичної особи приватного права.

Апелянт зазначає, що повідомлення про підозру у вчиненні злочину за ст. 364-1 КК України є незаконним, оскільки прокурором та слідчим штучно повідомлено про підозру особі за ст. 364-1 КК України у сфері використанні надр без одночасної кваліфікації її дій за ст. 240 КК України, що свідчить про відсутність в принципі можливість вчинити подібний злочин у сфері використання надр.

Вказує, що відомості, викладені в повідомлені про підозру від 22 лютого 2021 року зі змінами від 24 лютого 2021 року та від 20 квітня 2021 року очевидно не відповідають дійсності, оскільки навіть відповідно до листування ТДВ «ПХЗ «Коагулянт» із Держгеонадрами вбачається, що дія дозволу на добичу надр не була зупинена з листопада 2017 року, що в свою чергу виключає наявність складу будь-якого правопорушення.

Зауважує, що відповідно до Наказу Державної служби геології на надр України від 24 листопада 2017 року №520 «Щодо зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» було вирішено відтермінувати дату зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами надрокористувачам згідно з переліком, наведеним у додатку 1 до цього Наказу, а тому викладені у повідомленні про підозру відомості щодо начебто зупинення дії спеціального дозволу №2461 від 1 листопада 2017 року очевидно не відповідають дійсності.

Також вказує, що останнім днем строку дії ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів ТДВ «ПХЗ «Коагулянт» є 4 червня 2019 року, проте, слідчим було здійснено тимчасовий доступ до речей та документів тільки 5 червня 2019 року, тобто поза межами строку дії ухвали слідчого судді, що свідчить про недопустимість здобутих у незаконний спосіб доказів, які в подальшому також незаконно використовувались судовим експертом при складанні висновку експертизи щодо визначення збитків.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нову, якою визнати незаконним та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364-1 КК України, складеного 22 лютого 2021 року старшим слідчим СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000036, з урахуванням змін раніше повідомленої підозри, складених від 24 лютого 2021 року та від 20 квітня 2021 року та зобов`язати службових осіб Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру від 22 лютого 2021 року з урахуванням змін раніше повідомленої підозри, складених від 24 лютого 2021 року та від 20 квітня 2021 року відносно ОСОБА_7 .

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що повний текст оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 отримав 12 травня 2021 року.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів провадження, відомості щодо дати отримання ОСОБА_7 та його захисником копію оскаржуваної ухвали відсутні (а.с. 80-81), у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що відповідно до закону сторона обвинувачення повинна вказати факти, якими підтверджує диспозицію ч. 2 ст. 364-1 КК України, проте це не було виконано, оскільки сполучення «чи» ставить під сумнів обставини будь-яку підозру. Зауважив, що незрозуміло ким було отримано вигоду ОСОБА_7 чи співробітником підприємства, а тому ст. 364-1 КК України неможливо кваліфікувати. Вказав, що обвинувачення містить ті ж самі помилки.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану його захисником апеляційну скаргу. Зазначив, що на офіційному сайті Держгеонадри ліцензія їх підприємства числиться як діюча.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що в повідомленні про підозру викладені фактичні обставини та правова кваліфікація сполучення «чи» передбачена КК України.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали справи і провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Зокрема, ч.ч. 1-3 ст. 276 КПК України визначають вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, встановленим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з положеннями ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені вимоги закону слідчим дотримано в повному обсязі.

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права встановлює, що кожен, хто притягується до кримінальної відповідальності має право бути терміново та докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому звинувачення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечувати засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як сказано в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, що цілком слушно було враховано слідчим суддею.

Як вбачається з матеріалів провадження, Пологівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000036 за ч. 2 ст. 364-1 КК України (а.с. 5-6).

22 лютого 2021 року старший слідчий СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодження з прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України (а.с. 7-13) .

24 лютого 2021 року старший слідчий СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодження з прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої 22 лютого 2021 року підозри у вчиненні злочину та повідомив про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України (а.с. 14-17).

20 квітня 2021 року старший слідчий СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодження з прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої 22 лютого 2021 року підозри у вчиненні злочину та повідомив про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України (а.с. 18-21).

5 травня 2021 року підозрюваний ОСОБА_7 подав до слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області скаргу на зазначене повідомлення про підозру, в якій просив визнати його незаконним та скасувати (а.с. 1-4).

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, дійшов до висновку про необхідність відмови у її задоволенні, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається із змісту повідомлення про підозру від 22 лютого 2021 року, повідомлень про зміну раніше повідомленої підозри від 24 лютого 2021 року та 20 квітня 2021 року в них вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_7 і зазначення статті (частині статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Зокрема, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, за яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 277-278, 303, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 6 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 6 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2021 року за №0000036, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4