Провадження №: 1-кп/755/1307/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольшанське, Миколаївської обл., громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працює у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005558 від 30 жовтня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в :
26 липня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва з Дніпровської окружної прокуратури міста Києва надійшов вищевказаний обвинувальний акт.
Ухвалою від 26 липня 2021 року обвинувальний акт призначено у відкрите підготовче судове засідання.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання до 8 років позбавлення воліз позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, тому існують ризики, а саме: можливість його переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків та експерта у даному кримінальному провадженні, перешкоджання проведенню досудового розслідування іншим чином.
Клопотання обґрунтоване тим, що влітку 2020 року, більш точна дата не встановлена, перебуваючи на пляжі р. Дніпро, що на Русанівській набережній у м. Києві, ОСОБА_4 , мобільний номер НОМЕР_1 , познайомився з малолітньою ОСОБА_6 , 11 березня 2009 року, та маючи злочинний умисел на вчинення розбещення особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, узяв номер її мобільного телефону НОМЕР_2 .
Так, в період часу з вересня 2020 року по жовтень 2020 року, перебуваючи у місті Києві, більш точний час та більш точне місце досудовим не встановлені, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є малолітньою, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо малолітньої особи, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб, шляхом переконання та обіцянки, ОСОБА_4 неодноразово умисно застосував в листуванні з малолітньою ОСОБА_6 в месенджері «Viber» дії сексуального характеру, а саме: вчиняв інтелектуальне розбещення, що полягало у пересиланні малолітній ОСОБА_6 фото та відеоматеріалів, які відносяться до продукції порнографічного характеру, та шляхом переконання, просив малолітню оголити своє тіло та присилати фото та відео матеріали йому для задоволення власної статевої пристрасті.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 334 від 24 червня 2021 року у потерпілої ОСОБА_6 визначаються невисокий у межах норми рівень розвитку інтелектуально-мнестичної сфери; низька активність, інтравертованість, переважна замкненість, надмірна для віку безпосередність та довірливість, керованість щодо дорослого авторитету, емоційна зовнішня зглаженість та маловиразність, внутрішня лабільність, невисокий вольовий радикал, несамостійність та конформність поведінки. На період осені 2020 року ОСОБА_6 не могла розуміти характер та значення дій, які скоювалися щодо неї та не могла чинити їм опір.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки пред`явлене обвинувачення не відповідає обсягу зібраних доказів. Що стосується ризиків, то неприбуття до органів досудового розслідування зі сторони ОСОБА_4 не було, обвинувачений, маючи паспорт громадянина України та закордонний паспорт, мав можливість виїхати, проте він цього не зробив, жодної спроби ОСОБА_4 не те що впливати, а навіть зв`язатись із потерпілою чи свідками не було. При цьому його підзахисний продовжує працювати на посаді доцента та перебуває у відпустці до 23 серпня 2021 року, на підтвердження чого долучено оригінал довідки з місця роботи. Має дружину та двох неповнолітніх дітей на утриманні. У зв`язку з цим просив застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт у певний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника та просив обрати йому запобіжний захід вигляді домашнього арешту у нічний час доби, щоб він міг працювати.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов такого висновку.
Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину.
Як вбачається з розділів І, ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування №0005558 та клопотання прокурора, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується на: протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30 жовтня 2020 року, протоколі допиту малолітньої потерпілої від 11 лютого 2021 року; протоколах допиту свідків від 30 жовтня та 31 жовтня 2020 року, 09 червня 2021 року, протоколі про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26 січня 2021 року, протоколі обшуку від 31 жовтня 2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09 червня 2021 року, висновком експерта № СЕ-19/111-21/22587-МЗ від 27 травня 2021 року, висновком судово-психіатричного експерта № 334 від 24 червня 2021 року та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин злочину, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 міг вчинити злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності його вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, здійснюватиметься під час судового розгляду у судовому засіданні, а їх оцінка у нарадчій кімнаті.
Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке.
п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, будучи обізнаним із санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Суд враховує, що запобігання ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду та перешкоджання ним розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинствау кримінальному провадженні за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, а тому вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів та за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.
п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу, свідків та експерта та шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 вплинути на потерпілу, свідків та експерта, суд враховує, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.
Водночас суд критично ставиться до заявленого ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, оскільки прокурором у клопотанні даний ризик лише формально зазначений, при цьому жодним чином не обґрунтований фактичними даними. Крім того, прокурор у клопотанні вказує на те, що обвинувачений може перешкоджати проведенню та затягувати досудове розслідування, проте на даний момент воно уже закінчилось.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік, стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, те, що він працює, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, раніше не судимий.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним ризикам, клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню із зобов`язанням ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження, поклавши на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, заборонити спілкуватись з потерпілою та свідками по даному кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 131-132, 177-178, 181, 193-194, 315, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 01 жовтня 2021 року включно.
Заборонити ОСОБА_4 цілодобово залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 01 жовтня 2021 року включно, такі обов`язки:
не відлучатись з м. Києва без дозволу суду;
повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
заборонити спілкуватись з потерпілою та свідками по даному кримінальному провадженню.
ОСОБА_4 повинно негайно бути доставлено до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України направити копію ухвали для виконання до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві та зобов`язати негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 , про що письмово повідомити Дніпровський районний суд міста Києва.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, який безпосередньо підтримує державне обвинувачення у суді.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15 год 00 хв 06 серпня 2021 року.
Суддя: ОСОБА_1