СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3686/19
пр. № 1-кп/759/144/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання -ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0010446 від 28.12.2018 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, освіта вища, працюючої головним фахівцем ДП «НАЕК «Енергоатом», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачена - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_15 ,

потерпіла - ОСОБА_16 ,

представник потерпілої ОСОБА_17 ,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення, яке сформульовано в зміненому обвинувальному акті, підтримано прокурором та потерпілою в суді, у тому, що ОСОБА_6 23.12.2018, близько 18.00 год. разом з разом з особою, матеріали відносно якої розслідуються у кримінальному провадженні №0005322 від 25.07.2019, прийшла за місцем проживання своєї матері ОСОБА_16 , а саме: АДРЕСА_2 , де почали вести діалог з останньою, в ході якого між ними виник словесний конфлікт, з приводу відмови ОСОБА_16 в наданні грошових коштів ОСОБА_6 .

Відразу після цього, ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої розслідуються у кримінальному провадженні №0005322 від 25.07.2019, на ґрунті виниклих під час конфлікту неприязних відносин до ОСОБА_16 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, почали наносити численну кількість ударів долонями своїх рук та руками зігнутими в кулак в область голови та обличчя, верхніх та нижніх кінцівок ОСОБА_16 , в результаті чого заподіяли потерпілій легкі тілесні ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_16 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнала та суду показала, що 23.12.2018р. отримала смс-повідомлення від матері ОСОБА_16 про те, що остання відмовляється платити кошти по кредиту, який вона брала на своє прізвище, але для особистих потреб ОСОБА_16 . Приблизно о 18.00год. вона та сестра потерпілої ОСОБА_18 , якій ОСОБА_16 , теж винна гроші, вирішили приїхати додому до потерпілої для з`ясування питань з приводу боргів. Вона зайшла в кімнату до потерпілої, яка сиділа у ліжку та їла, а її співмешканець ОСОБА_19 спав. Стоячи в дверях кімнати вона сказала потерпілій, що не збирається платити за кредит, яким остання користувалась. Потерпіла у відповідь показала дулі, почала сміятись та поводити себе неадекватно. Тоді вона сказала, що забере свої прикраси. Ці прикраси потерпіла взяла в неї щоб закласти у ломбард, обіцяючи повернути. Як тільки вона розвернулась щоб вийти, ОСОБА_16 вскочила з ліжка, накинулась на неї, схопивши за рукав куртки та волосся. ОСОБА_18 почала відтягувати потерпілу, схопивши за талію. Все це відбувалось кілька секунд і вони впали на ОСОБА_19 , який прокинувшись відразу почав бити її по обличчю, при цьому потерпіла теж била, а ОСОБА_18 намагалась їх відтягнути. Після цього, з розбитою губою та відірваним рукавом, вона пішла на кухню, де викликала поліцію. ОСОБА_18 пройшла разом з нею. ОСОБА_16 теж прийшла та сіла за стіл. Побачивши рюкзак потерпілої, вона вирішила забрати свої ключі від цієї квартири, сказала про це та підійшла до рюкзака. Потерпіла вскочила та знову накинулась на неї, а ОСОБА_18 відтягувала потерпілу. У цей момент зайшла сусідка ОСОБА_20 і сварка сама собою припинилась. ОСОБА_21 у весь цей час була у своїй кімнаті та не виходила. Після цього приїхала поліція та відібрала у всіх пояснення. Після цих подій їй стало погано і наступного дня вона звернулась до лікарів та перебувала на лікарняному приблизно 10 днів. Також звернулась до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

З матір`ю у неї холодні відносини, які після смерті брата погіршились. Чому мати до неї так погано відноситься не розуміє. До цієї події потерпіла вчасно сплачувала кошти за кредити, вважає, що потерпіла відмовилась платити через особисту неприязнь. Про свій прихід до квартири, де проживає потерпіла не повідомляла, оскільки там зареєстрована. Не знає за яких обставин потерпіла могла отримати тілесні ушкодження, оскільки її ніхто не бив, а ОСОБА_18 лише відтягувала Вважає, що у матері є підстави її оговорювати, оскільки вона має до неї особисту неприязнь, а також судові спори з приводу майна.

Враховуючи це, обвинувачена просила ухвалити виправдувальний вирок, заперечуючи можливість звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав у зв`язку із закінченням строків давності.
Судом безпосередньо допитані потерпіла ОСОБА_16 , а також свідки сторони обвинувачення ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та сторони захисту ОСОБА_18 .

Так, потерпіла ОСОБА_16 суду показала, що конфлікт з донькою ОСОБА_6 на час подій вже тривав приблизно три роки. 23.12.2018 її сестра ОСОБА_18 та донька ОСОБА_6 прийшли до неї у квартиру. Вони разом були на кухні, де їх розмова переросла у сварку з приводу грошей сина, який помер, а також з приводу того, що вона винна їм гроші. Сестра та дочка вважали, що вона повинна віддати їм гроші, на що вона відмовилась. Після цього вони сказали, що відберуть їх самостійно у невістки ОСОБА_21 та направились до неї у кімнату. Вона встала та пішла за ними, намагаючись їх не пустити, оскільки в кімнаті була її малолітня онука. Вони схопили її, почали бити та ввірвались у кімнату, де проживає ОСОБА_19 . Вважає, що сестра била її більше, ніж дочка. ОСОБА_19 розборонив, їх. Сестра та дочка повернулись на кухню, а вона хотіла викликати поліцію, але не могла згадати номер. У цей момент вийшла невістка ОСОБА_21 , яка повідомила, що поліцію вже викликала вона. Разом з невісткою вони теж пішли на кухню, де сварка продовжилась, а ОСОБА_6 та ОСОБА_18 знову почали її бити. У цей момент зайшла сусідка ОСОБА_20 , яка їх розборонила, після чого приїхала поліція.

І донька і сестра били руками в область голови, принаймні туди приходилось більшість ударів. Також сестра вдарила каблуком у ногу. Хто скільки наніс ударів сказати не може. Коли ОСОБА_19 рознімав їх, то тримав доньку, а била сестра. Після бійки їздила на освідування. При нанесені їй ударів, вона лише захищалась. Розмежувати які саме удари нанесла їй сестра, а які дочка не може.

У ході розгляду справи потерпіла вказала, що сестра била її більше, ОСОБА_6 намагалась її бити, але її тримав ОСОБА_19 .. ОСОБА_6 вдарила рукою приблизно в область підборіддя та до середини живота, приблизно 5-7 ударів. Била «на отмаш» і не зрозуміло куди. Тілесні ушкодження, вказані у висновку експерта виникли від ударів сестри. Донька не наносила ударів, від яких виникли ушкодження. В подальшому потерпіла вказала, що її била ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , при цьому ОСОБА_6 нанесла їй до 10 ударів.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показала, що 23.12.2018р. вона була дома, у своїй кімнаті з донькою. Почула, що у квартиру зайшли ОСОБА_6 і ОСОБА_18 та направились у кімнату до ОСОБА_16 .. Пізніше вони разом пройшли на кухню. Вона вийшла у коридор та слухала про що вони говорять. ОСОБА_6 вимагала золото та гроші. Після чого ОСОБА_6 сказала, що гроші знаходяться у її кімнаті, тому вона швидко повернулась до себе. Конфлікти між ними виникали і раніше. Вона зайшла у кімнату та зачинила двері. ОСОБА_16 стояла з іншого боку дверей і не пускала їх. Почувся, удар об двері. Вона виглянула і побачила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_18 б`ють ОСОБА_16 .. Все це відбувалось у кімнаті потерпілої. ОСОБА_18 дряпала обличчя, била, ОСОБА_6 теж била. Свої удари вони наносили у область голови потерпілої. Після чого вона знову, вже вдруге викликала поліцію. У кімнаті потерпілої спав ОСОБА_19 , який прокинувся та почав їх розбороняти. Коли вона заглянула у кімнату, то побачила, що ОСОБА_19 захищає потерпілу, а обвинувачена і ОСОБА_22 вже б`ють його. Вона знову пішла викликати поліцію. Коли повернулась, то ОСОБА_6 та ОСОБА_18 пішли на кухню, а ОСОБА_16 лежала без свідомості. Вона доторкнулась до неї і та відразу прийшла до тями та сказала, що нормально себе почуває, після чого пішла на кухню. У цей час вона подзвонила сусідці, яку попросила забрати дитину до себе. Після цього побачила у дзеркало в коридорі, що ОСОБА_6 та ОСОБА_18 знову б`ють потерпілу. Тут вже зайшла сусідка, яка їх розняла. Після цього приїхала поліція. З приводу ударів, які бачила, то вказує, що ОСОБА_6 била по голові, грудях та у живіт, ОСОБА_18 дряпала обличчя, била по голові, грудях, обидві тягали потерпілу за волосся. Коли приїхала поліція, то з боку обвинуваченої та ОСОБА_18 сипались образи та погрози у бік ОСОБА_16 . Конфлікт з ОСОБА_6 у ОСОБА_16 виник давно, вважає, що це через неї. З ОСОБА_16 у ОСОБА_6 конфлікт посилився після смерті її чоловіка. Бійку не припиняла, оскільки між нею та ОСОБА_6 є цивільні спори, тому вирішила фізично не втручатись. Вважає, що ОСОБА_6 у той день була і стані алкогольного сп`яніння, через те, що від неї було чути запах алкоголю, нечітка мова. ОСОБА_16 під час бійки захищалась. Не бачила, щоб ОСОБА_19 наносив удари ОСОБА_6 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала, що 23.12.2018р. приблизно о 19.00год. їй покликала ОСОБА_21 щоб забрати її дитину, оскільки у них в квартирі скандал. Коли вона зайшла у квартиру, то побачила ОСОБА_19 , який сказав, що ОСОБА_16 б`ють. Зайшла на кухню, де побачила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_22 б`ють ОСОБА_16 , тягають за волосся. ОСОБА_16 у цей час лежала на кроваті, а вони були біля голови, били кулаками, тягали за волосся. Точно вказати хто і як бив не може. Вона відразу почала рознімати їх. Кого першого відтягнула також не може сказати. Вважає, що ОСОБА_18 і ОСОБА_6 були в стані сп`яніння, через те, що від них був запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показав, що 23.12.2018р. прийшов з робити та ліг спати, прокинувся від того, що відчув щось важке. Побачив, що це були ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та ОСОБА_18 . Останні вдвох били ОСОБА_16 . В тому числі наносили удари в голову. Він розтягнув їх. ОСОБА_6 та ОСОБА_18 пішли на кухню. ОСОБА_16 після цього стало погано, у неї були садна на обличчі, у цей час зайшла ОСОБА_21 , яка запитала у потерпілої чи все нормально, та відповіла, що так. З чого почався конфлікт у цей день не бачив. Але подібні ситуації виникали, проте бійку бачив вперше.

Свідок захисту ОСОБА_18 у судовому засіданні показала, що 23.12.2018р. ОСОБА_6 прийшло смс повідомлення з банку про те, що необхідно сплатити внесок по кредиту. Цей кредит ОСОБА_6 брала на користь ОСОБА_16 , тому зателефонувала їй і повідомила про це. Потерпіла відмовилась сплачувати і сказала, що відтепер платити по кредиту не буде. У зв`язку з цим вона та ОСОБА_6 поїхали додому до потерпілої за адресою АДРЕСА_2 . Пройшли до кімнати, де була ОСОБА_16 , у тій же кімнаті на ліжку спав ОСОБА_19 . ОСОБА_6 розпочала розмову з приводу грошей та кредити, а ОСОБА_23 сказала, що нікому нічого не винна і кинулась на обвинувачену та вчепилась у волосся, відірвала рукав куртки. Вона почала відтягували ОСОБА_16 ззаду за талію. Потерпіла перекинулась на неї та схопила за волосся, від чого вона її відпустила і ОСОБА_16 знову кинулась на ОСОБА_6 .. Всі разом вони впали на ОСОБА_19 , від чого останній прокинувся та схопив ОСОБА_6 за волосся та став бити по голові. Раптом вони всі схаменулись і зупинились. ОСОБА_6 і вона вийшли на кухню. ОСОБА_19 погрожував їм при цьому. Обвинувачена викликала поліцію. До кухні зайшла потерпіла, сіла за стіл. ОСОБА_6 помітила рюкзак і сказала, що там напевно її ключі, стала їх шукати. Бойко знову накинулась на неї, схопивши за волосся, тому вона знову почала її відтягувати. У цей час забігла сусідка ОСОБА_20 , яка почала кричати, а потім приїхала поліція. Коли повернулись додому, то ОСОБА_6 стало погано, наступного дня вона звернулась у травмпункт. Під час конфлікту інших осіб не бачила, вважає, що ОСОБА_21 весь час була у своїй кімнаті. До конфлікту неприязних відносин з сестрою не було, але та була винна їй гроші. Алкоголь того дня не вживали, ні вона, ні ОСОБА_6 . Ударів ОСОБА_16 не наносила, а ОСОБА_6 лише захищалась.

Також судом безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.12.2018р. від ОСОБА_16 , де остання вказала, що «23.12.2018 року близько 18год. за адресою: АДРЕСА_2 донька ОСОБА_6 нанесла побої в область голови, під час яких заявниця втратила свідомість, у зв`язку з чим бажає пройти СМЕ» (том 1, а.с.55);

- витяг з ЄРДР кримінального провадження №0010446 від 28.12.2018р. за заявою ОСОБА_16 про спричинення їй 23.12.2018р. тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (том 1, а.с.56, 57)

- довідка про огляд ОСОБА_16 неврологом від 24.12.2018р., діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку (том 1, ас.58);

- довідка КМКЛ №17 від 24.12.2018 №17658 видана ОСОБА_16 , діагноз: струс головного мозку?, ЗЧМТ? Численні садна верхніх та нижніх кінцівок (том 1, ас.59);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.01.2019р., під час якого ОСОБА_16 показала обставини нанесення їй тілесних ушкоджень (том 1, а.с.60-64, а.с.65 диск);

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.01.2019р., під час якого свідок ОСОБА_20 відтворила обставини, що відбулись23.12.2018 та свідком яких вона була (том 1, а.с.66-70, а.с71 диск);

- протокол проведення слідчого експерименту від 24.01.2019р., де свідок ОСОБА_21 показала обставини нанесення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, свідком яких вона була (а.с.72-75, а.с.76 диск);

- висновок експерта №042-235-2019 від 15.02.2019р., відповідно до якого дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за допомогою 24.12.2018 о 12.47 год. у ОСОБА_16 мали місце: численні садна верхніх та нижніх кінцівок (встановити кількість саден за медичною документацією не є можливим). Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією предмету(тів) (встановити кількість травмуючих дій, в результаті яких і тілесні ушкодження, не є можливим), характерні особливості травмуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, могли утворитись в термін, вказаних в ухвалі, тобто 23.12.2018 не виключено у спосіб, який вказує ОСОБА_16 під час допиту від 16.01.2019 та під час проведення слідчого експерименту від 18.01.2019.

Вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5 та 4.6. «Правил».

Не було виявлено достатніх об`єктивних судово-медичних даних (відсутність опису неврологічного статусу та динаміки його змін) що у своїй сукупності дозволяє вважати встановлений діагноз «Закрита черепно-мозкова травма? Струс головного мозку?» як не обґрунтований, що не підлягає судово-медичній оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Тому відповідно з 13.1 «Правил», слід утриматися від судово-медичної оцінки встановленого діагнозу (том 1, а.с. 79-83);

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до таких висновків.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України, винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування, про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повідомлено ОСОБА_6 , також щодо неї було складено обвинувальний акт, який направлено до суду. Суд враховує, що дане кримінальне провадження зареєстровано на підставі заяви ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_6 23.12.2018р. спричинила їй тілесні ушкодження.

У ході судового розгляду 05.12.2019р. прокурором було змінено обвинувачення, у зв`язку з тим, що після допиту потерпілої в суді, 25.07.2019р. на підставі заяви ОСОБА_16 від 26.06.2019р. було внесено відомості ЄРДР за №0005322 з фабулою про те, що «23.12.2018 приблизно о 18 годині, ОСОБА_18 діючи спільно із ОСОБА_6 спричинили тілесні ушкодженні ОСОБА_16 ».

Так, ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акта обвинувачується в тому, що « разом з особою, матеріали відносно якої розслідуються у кримінальному провадженні №0005322 від 25.07.2019, на ґрунті виниклих під час конфлікту неприязних відносин до ОСОБА_16 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, почали наносити численну кількість ударів долонями своїх рук та руками зігнутими в кулак в область голови та обличчя, верхніх та нижніх кінцівок ОСОБА_16 , в результаті чого, згідно висновку експерта остання отримала численні садна верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень».

Стороною захисту надана постанова про закриття кримінального провадження від 09.06.2020р., відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005322 від 25.07.2019 за ознаками ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення ( а.с.181-182). Як вбачається із відповіді Київської місцевої прокуратури №8 від 05.11.2020р. на підставі скарги ОСОБА_16 щодо незаконного закриття кримінального провадження, прийнято рішення про скасування такої постанови ( а.с.196). Не дивлячись на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 тривалий час перебував на розгляді в суді, на момент закінчення судового розгляду 02.07.2021р. даних про те, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005322 особам повідомлено про підозру, прокурором надано не було.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч.1 ст.337 КПК України, згідно з яким, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.12.2018р. між потерпілою, обвинуваченою та свідком ОСОБА_18 виник конфлікт на грунті тривалих неприязних відносин, внаслідок чого потерпіла звернулась до медичної установи. Обвинуваченою в цей день також було здійснено виклик поліції з приводу побиття незнайомим чоловіком ( а.с.211), у зв`язку з чим вона також звернулась до медичного закладу, а відомості про цю подію внесені до ЄРДР за №0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України ( а.с.129).

Потерпіла в судовому засіданні вказала, що тілесні ушкодження їй наносили ОСОБА_18 та ОСОБА_6 в основному в область голови, а синяк на нозі виник внаслідок того, що ОСОБА_18 вдарила її каблуком. Про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень показала і під час проведення слідчого експерименту, однак, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується висновком судово-медичної експертизи, при зверненні за медичною допомогою 24.12.2018р. у ОСОБА_16 мали місце численні садна верхніх та нижніх кінцівок, кількість яких встановити не є можливим, які саме тілесні ушкодження із описаних у висновку експерта нанесла саме ОСОБА_6 , потерпіла не вказала. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували нанесення інших тілесних ушкоджень, про які вказувала потерпіла, суду надано не було.

Таким чином, показання потерпілої та свідків обвинувачення, суд не може покласти в основу обвинувального вироку, оскільки ними не підтверджується «поза розумним сумнівом», що саме внаслідок дій ОСОБА_6 , згідно формулювання обвинувачення, ОСОБА_16 були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

З огляду на вищенаведене, на думку суду, пред`явлене обвинувачення, показання потерпілої та свідків обвинувачення в судовому засіданні, в сукупності з висновком експерта, викликають сумніви в частині заподіяння обвинуваченою легких тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки містять суттєві розбіжності та протиріччя в обставинах, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку,

Потерпіла та її представник в судових дебатах наполягали на тому, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ст.126 КК України, як умисне завдання побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Однак, суд звертає увагу на те, що якщо після таких дій на тілі потерпілого залишились ушкодження, зафіксовані в установленому законом порядку, їх слід оцінювати за ступенем тяжкості.

Отже, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_6 умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження ОСОБА_16 .
Відтак, ОСОБА_6 відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України та виправдати.

Скаргу ОСОБА_6 на дії слідчого Святошинського УП ГУ НП у м.Києві та скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0010446 від 28.12.2018 слід залишити без задоволення на підставі п.10 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки така скарга подана після звернення до суду із обвинувальним актом.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,-

У х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України та виправдати у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Скаргу ОСОБА_6 на дії слідчого Святошинського УП ГУ НП у м.Києві та скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0010446 від 28.12.2018 залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1