ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1173/21 Справа № 191/2737/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),
розглянувши в судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0001002 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винуватими у тому, що ОСОБА_8 , 01 серпня 2020 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з Ризоєвою ОСОБА_10 , прибули до місцевої мешканки ОСОБА_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, перебуваючи з дозволу власниці даного приватного домоволодіння, за вказаною адресою, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_11 , разом вживали алкогольні напої на подвір`ї вказаного приватного домоволодіння, а свідок ОСОБА_12 відпочивав в приміщенні будинку.

Усвідомлюючи, що у потерпілої може бути майно, яке представляє матеріальну цінність та яке можна звернути на свою користь, у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Приблизно о 18 годині 30 хвилин 01 серпня 2020 року ОСОБА_7 , реалізуючи свій прямий спільний злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчиненеза попередньою змовою групою осіб та звернення його на свою користь, розуміючи, що за її діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, оскільки ОСОБА_11 спала, а свідок ОСОБА_12 покинув територію домоволодіння, зайшла до будинку, де в залі та спальній кімнаті побачила речі потерпілої ОСОБА_11 .

Близько 18 години 50 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , спільними діями склали частину речей потерпілої до двох поліетиленових пакетів багажного типу, а іншу частину речей ОСОБА_8 тримав в руках.

З метою доведення спільного злочину до кінця, з викраденим майном ОСОБА_8 з ОСОБА_7 вийшли за територію домоволодіння, де були застигнуті свідком ОСОБА_12 .

Не звертаючи уваги на вимоги ОСОБА_12 , який зрозумів протиправність їхніх дій та почав вимагати зупинитись і припинити вчинення крадіжки, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 , незважаючи на те, що їх злочинні дії виявлені ОСОБА_12 і стали носити відкритий характер, від своєї мети на заволодіння чужим майном не відмовилися та в них раптово виник спільний прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

В цей же час ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, незважаючи на присутність свідка ОСОБА_12 , розуміючи, що за їх злочинними діями спостерігають інші особи, і вони носять відкритий характер, прискорили свій рух по вулиці Гоголя в м.Синельникове Дніпропетровської області, при цьому ігноруючи вимогу ОСОБА_12 зупинитися, та з викраденим майном побігли по вулиці.

ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та майном потерпілої з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, чим отримали можливість розпоряджатися викраденим майном, спричинивши останній матеріальний збиток на загальну суму 1358 гривень 60 копійок, а саме здійснили викрадення наступних речей: 1) переносної CD-магнітоли марки LG, моделі LPS-M140/M140X, в корпусі темно сірого кольору, вартість якої становить 320 гривень,; 2) навушників провідних з прямим штекером без візуальної наявності інформації стосовно фірми виробника, їх марки та моделі, в корпусі сірого кольору, вартість яких становить 55,30 гривень; 3) праски білого кольору зі шнуром в робочому стані із зазначенням з тильної сторони їх технічних характеристик та логотипу фірми виробника, вартість якої становить 179,40 гривень; 4) блузи жіночої чорного кольору з синтетичного матеріалу, жатка, фірми MARKS & SPENCER, розміру UK 20, на ґудзиках, вартість якої становить 50 гривень; 5) блузи жіночої білого кольору з матеріалу шифон, фірми Clother Contact, розмір 18, на ґудзиках, вартість якої становить 50 гривень; 6) светру жіночого яскраво рожевого кольору з світло рожевими полосами фірми Blue Motion, розмір L 44/46, вартість якої становить 50 гривень; 7) блузи жіночої чорного кольору із зображенням квітів білого кольору з матеріалу шифон фірми Bonmarce, розмір 22, вартість якої становить 50 гривень; 8) кардигану жіночого темно синього кольору фірми Eastex, розмір UK 22, без застібок, вартість якої становить 50 гривень; 9) кардигану жіночого чорного в`язаного фірми GEORGE, розміру UK 20, без застібок, вартість якої становить 50 гривень; 10) жакету жіночого в`язаного сірого кольору в крупну клітинку на ґудзиках, вартість якої становить 228,90 гривень; 11) блузи жіночої чорного кольору з синтетичного матеріалу, жатка, фірми MARKS & SPENCER, розміру UK 20, на ґудзиках, вартість якої становить 50 гривень; 12) сумки жіночої з матеріалу шкірозамінник на 1 основне відділення на застібці, вартість якої становить 225 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачена зазначила, що свою вину визнає частково, оскільки в змові з ОСОБА_8 не була та вчиняти будь-яке кримінальне правопорушення не збиралась.
Стверджувала, що потерпіла ОСОБА_11 була винна ОСОБА_8 грошові кошти. В процесі розмови потерпіла повідомила ОСОБА_8 , що борг вона віддати наразі не може, що обурило ОСОБА_8 і той почав вести себе агресивно та вимагати повернути борг, вигнав співмешканця.
Зазначила, що вона вийшла з домоволодіння разом зі співмешканцем потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , але через декілька хвилин її наздогнав ОСОБА_8 і змусив її нести два пакети, вмісту яких вона не знала.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , також подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначив, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є визнання вини, а також те, що вона не була ініціатором та її прихід за місцем мешкання потерпілої не мав на меті вчинення кримінального правопорушення.
Вказав, що за час проведення досудового розслідування ОСОБА_7 вже багаторазово пожалкувала про вчинене нею кримінальне правопорушення, навчена та покарана наріканням оточуючих людей.
Стверджував, що ОСОБА_7 щиросердно розкаялась у скоєному, в силу ст.89 КК України є раніше не судимою, має на утриманні чоловіка інваліда, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, шкода потерпілій повністю відшкодована.
Обвинувачений ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги, яке за своїм змістом є апеляційною скаргою, де зазначив, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного злочину.
Просив призначити йому покарання без позбавлення волі.
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що він хворів на туберкульоз та перебував на стаціонарному лікуванні, крім того, він є несудимим в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, збитки відшкодував повністю, потерпіла до нього претензій не має.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення та особи обвинувачених.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 - щире каяття, а обвинуваченій ОСОБА_7 - щире каяття, наявність на утриманні чоловіка-інваліда.
Також суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Судом першої інстанції було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, веде бродячий спосіб життя, не має постійного місця мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки те, що він хворів на туберкульоз та перебував на стаціонарному лікуванні, не є обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а інші обставини, на які посилається обвинувачений, були враховані судом першої інстанції.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 щодо того, що ОСОБА_8 змусив її нести два пакети, вмісту яких вона не знала, оскільки вони спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої та свідка, допитаних в суді першої інстанції під присягою - їх показання у своїй сукупності доповнюють інші докази, які визнані судом належними та допустимими, та підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення.
Судом першої інстанції було враховано особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, на неї від сусідів та мешканців села надходять скарги, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника щодо того, що вона не була ініціатором та її прихід за місцем мешкання потерпілої не мав на меті вчинення кримінального правопорушення, оскільки ця обставина не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а щире каяття обвинуваченої ОСОБА_7 та наявність на її утриманні утриманні чоловіка-інваліда були враховані судом першої інстанції.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченими аналогічного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження скоєння ними нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0001002 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0001002 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, що тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4