Справа № 156/140/21
Номер провадження: 1-кп/156/55/21
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

представника органу опіки та піклування ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іваничі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000246 від 30.12.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, з початковою освітою, 07.12.2020 року відповідно до ухвали Іваничівського районного суду Волинської області до ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом про вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом відносно ОСОБА_4 .

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_4 30.12.2020 року о 03 год. 30 хв., шляхом вільного доступу, через відчинені вхідні двері проник у житловий будинок, що в АДРЕСА_2 , де в присутності власниці ОСОБА_6 , відкрито викрав грошові кошти в сумі 700 грн, 3 кг. цукру вартістю 60 грн., 10 курячих яєць вартістю 30 грн., трилітрову банку сала вартістю 150 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 940 грн.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції з КП «Волинська обласна психіатрична лікарня»), в присутності захисника, представника органу опіки та піклування у судовому засіданні не заперечував факту вчинення ним даного діяння, підтвердив, що 30.12.2020 року ввечері прийшов до хати потерпілої, двері будинку були відчинені, та при ній забрав сало, заперечив, що брав інші продукти та гроші. Підтвердив, що обув одягнутий у шапку. Проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру заперечив.

Захисник підтримав думку особи щодо якої вирішується клопотання, заперечив проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Представник органу опіки та піклування вирішення заявленого клопотання залишила на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 30.12.2020 року в ночі, близько 3 год. до неї у хату у вікно постукали двоє людей, вони розбили їй скло у шибі. Зайшовши до хати чоловік почав забирати продукти харчування: цукор, яйця, банку сала та гроші в сумі 700 грн. Чоловік був у захисній масці, шапці міліцейського зразка та чорній куртці. Інша особа в той час стояла у дверях. На наступний день при впізнанні вона впізнала цього чоловіка це був ОСОБА_4 та його сестра.

Представник потерпілої в судовому засіданні заявив клопотання про залишення заявленого потерпілою цивільного позову до ОСОБА_4 без розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, стверджується доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження і досліджені в судовому засіданні, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.12.2020 року;

-постановою про визнання особи потерпілою від 30.12.2020 року;

-протоколом огляду місця події приміщення будинку АДРЕСА_2 від 30.12.2020 року з фототаблицями до нього;

- протоколом огляду місця події житлового будинку по АДРЕСА_3 від 30.12.2020 року з фототаблицями до нього;

- протоколом огляду предмету від 31.12.2020 року, предметом огляду являється шапка міліцейського зразка з фототаблицею до протоколу;

- протоколом огляду предмету від 31.12.2020 року, предметом огляду являється ніж та гаманець червоного кольору з фототаблицею до протоколу;

- протоколом огляду предмету від 31.12.2020 року, предметом огляду являється чоловічі черевики чорного кольору, поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом цукру, захисна маска чорного кольору та пластикова кришка зеленого кольору з фототаблицею до протоколу;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.12.2020 року під час якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала особу ОСОБА_4 з відеозаписом до протоколу;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.12.2020 року під час якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала особу ОСОБА_9 з відеозаписом до протоколу;

- довідками виданими приватним підприємством «Західний Буг -2» відповідно до яких станом на 30.12.2020 року середньо ринкова вартість одного кілограму цурку становить 20 грн., 10 курячих яєць становить 30 грн, одна трилітрова банка сала становить 150 грн.;

- постановами про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 31.12.2020 року.

Висновком судово-психіатричної експертизи №38 від 01.02.2021 року встановлено, що ОСОБА_4 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій, виявляв як і виявляє на даний час ознаки помірної розумової відсталості з вираженими поведінковими порушеннями. Внаслідок цього ОСОБА_4 не міг і не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними і може бути визнаний неосудним. Наявний у ОСОБА_4 психопатологічний синдром обумовлює пасивний тип його суспільної небезпечності, що з урахуванням характеру інкримінованого йому протиправного діяння визначає потребу у застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом (ч.1 ст. 94 КК України).

Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів (п.3).

Згідно з ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Таким чином, в ході судового розгляду судом встановлено, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 186 КК України, мало місце, воно було вчинене ОСОБА_4 в стані неосудності, на даний час ОСОБА_4 перебуває в такому ж стані, потребує надання примусових заходів медичного характеру, що стверджується висновком експерта-психіатра.

Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності особи ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_10 цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 п.5 ст.257 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Судом враховано, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, заявляти клопотання в процесі розгляду справи, згідно ст.43 ЦПК України, тому, суд дійшов до переконання про задоволення клопотання цивільного позивача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки звернення до суду із даною заявою є проявом принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 369, 372, 503, 512, 513, 516КПКУкраїни, ст.ст.19, 93, 94 КК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000246 від 30.12.2020 року, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати доведеним, що ОСОБА_4 перебуваючи в стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речові докази які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Іваничівського ВП, а саме: поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом цукру, гаманець червоного кольору повернути потерпілій ОСОБА_6 , захисну маску чорного кольору, пластикову кришку зеленого кольору, ніж із дерев`яною рукояткою, слід низу взуття на гіпсовий зліпок, шапку міліцейського зразка знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1