Єдиний унікальний номер справи 185/8296/20
Провадження № 1-кп/185/263/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001485 від 20 жовтня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-24 грудня 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2020 року, приблизно о 01 год. 20 хв., ОСОБА_3 знаходився поблизу магазину «Білка», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 8а, де став свідком сварки між незнайомими йому чоловіками, один з яких був ОСОБА_5 . Спостерігаючи за словесним конфліктом між раніше невідомими йому особами, ОСОБА_3 помітив, що один з молодих людей наніс декілька ударів ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на асфальт, а з лівої кишені його спортивних штанів випав мобільний телефон білого кольору марки «Lenovo k10a40». В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна мобільного телефону марки «Lenovo k10a40», що належить ОСОБА_5 , при цьому достовірно розуміючи, що вказане майно є чужим та правомочності в частині розпорядження яким в нього не має.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії залишаться непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав мобільний телефон торгівельної марки «Lenovo» моделі k10a40 вартістю 816 грн. 67 коп., що належить ОСОБА_5 , спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.
В подальшому ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

03 листопада 2020 року, приблизно о 19 год. 30 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено), ОСОБА_3 проходив поблизу магазину «112», розташованого по вул. Дніпровській м. Павлограда Дніпропетровської області, і побачив свого знайомого ОСОБА_8 , у якого виник конфлікт із ОСОБА_9 . ОСОБА_3 вирішив вступитися за свого товариша, втрутився у бійку. В ході бійки ОСОБА_3 в правій кишені штанів потерпілого побачив предмет, схожий на мобільний телефон і у нього виник прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним мобільним телефоном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та з метою подолання опору ОСОБА_9 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, 03 листопада 2020 року, приблизно о 19 год. 30 хв., наніс потерпілому ОСОБА_9 не менше чотирьох ударів руками та ногами в область голови, обличчя та правої нижньої кінцівки, від якого ОСОБА_9 присів навколішки до землі. ОСОБА_3 , перебуваючи з правого боку від ОСОБА_9 , розстібнув рукою замок на правій кишені штанів та відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung J6» вартістю 2655 грн. 67 коп.
Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2655 грн. 67 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та пояснив, що дійсно 19 жовтня 2020 року, приблизно о 01 год. 20 хв., знаходячись поблизу магазину «Білка», розташованого по вул. Верстатобудівників в м. Павлограді, під час того, як під час бійки у потерпілого ОСОБА_6 випав із кишені штанів мобільний телефон марки «Lenovo», таємно викрав вказаний телефон. 03 листопада 2020 року, приблизно о 19 год. 30 хв., проходячи поблизу магазину «112», розташованого по вул. Дніпровській в м. Павлограді Дніпропетровської області, він побачив свого знайомого ОСОБА_8 , у якого виник конфлікт із ОСОБА_9 . Він вирішив заступитися за свого товариша. Під час бійки він побачив у потерпілого ОСОБА_9 у правій кишені штанів предмет, схожий на мобільний телефон. Він наніс потерпілому ОСОБА_9 близько чотирьох ударів руками та ногами в область голови, обличчя та правої нижньої кінцівки, та поки останній присів навприсідки до землі, розстібнув замок на правій кишені штанів та викрав мобільний телефон «Самсунг». Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються за обставин, які вказані вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позицій, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України нетяжкий та тяжкий злочини, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушеннея, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, яка передбачає, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, у вигляді позбавлення волі.

Суд враховує, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувачений вчинив 19 жовтня 2020 року та 03 листопада 2020 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства. Суд вважає можливим звільнити його від покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 ККУкраїни.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 19/104-17/2/12.1/493 від 12 листопада 2020 року в сумі 653 грн. 80 коп., судово-товарознавчої експертизи № 19/104-17/2/12.1/480 від 06 листопада 2020 року в сумі 653 грн. 80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов заявлено не було.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирається.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертиз у сумі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп. на користь держави.

Речові докази:

-мобільний телефон білого кольору марки «Леново», переданий на зберігання

ОСОБА_5 залишити останньому за належністю;

-мобільний телефон марки «Samsung j6», переданий на зберігання

ОСОБА_9 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Суддя: ОСОБА_1