Справа №629/1439/21
Номер провадження 1-кп/629/247/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мерефа, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.11.2002 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 31.03.2006 року Суходольською ВК Луганської області умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 днів;
- 04.04.2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 23.10.2010 року Темнівською ВК Харківської області (№100) по відбуттю строку покарання;
- 03.03.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13.06.2015 року Харківською ВК №43 по відбуттю строку покарання;
- 26.10.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;
- 10.12.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.ч.2,3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 15.03.2016 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 06.10.2020 року Харківською ВК №43 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення - прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,
- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

11.01.2021 року, близько 09:00 години ОСОБА_3 проходив по вул.Зубарєва в м.Лозова Харківської області, де перебуваючи біля сараю, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 , у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, таємно, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно ОСОБА_3 зламав за допомогою металевої фомки навісний замок на вхідних дверях до сараю та таким чином проник в приміщення сараю, звідки таємно викрав алюмінієву каструлю, ємністю 30 літрів, вартістю 520 гривень, брухт чорного металу загальною вагою 21 кг 200 г, вартістю 138 гривень 44 копійок, масляний амортизатор, заводський номер - 96187438, вартістю 588 гривень 29 копійок, масляний амортизатор, заводський номер - НОМЕР_1 , вартістю 803 гривні 60 копійок, масляний амортизатор, заводський номер - НОМЕР_2 , вартістю 631 гривня 76 копійок. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2682 гривні 09 копійок.

У відповідності до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 11.01.2021 року, близько 09:00 години, перебуваючи біля сараю, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 , таємно зламав за допомогою металевої фомки навісний замок на вхідних дверях до сараю та таким чином проник в приміщення чужого сараю, звідки таємно викрав алюмінієву каструлю, ємністю 30 літрів, брухт чорного металу, масляні амортизатори. Після скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме продав викрадене майно чоловіку, який скуповує металобрухт, за 250 грн., які витратив на продукти харчування. Щиро розкаявся у скоєному, засуджував свої дії. Вказав, що вчинив злочин через тяжке матеріальне становище, не має роботи та засобів для існування, не має можливості працевлаштуватися.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечував.
Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, та матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та долю речових доказів.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення. При цьому суд виключає з обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_3 , таку кваліфікуючу ознаку як повторність, оскільки диспозицією ч.3 ст.185 КК України така кваліфікуюча ознака не визначена.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.5 ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше перебував з 2000 року на обліку у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю та знятий в 2011 році з засудженням, має середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується формально задовільно.
Відповідно до вимог ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.
Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації та у підготовці якої приймав участь ОСОБА_3 . Згідно висновку, викладеного у досудовій доповіді відносно обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий. Орган пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції). У разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених п.2 ч.3 ст.76 КК України.
З урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, досудової доповіді, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, з врахуванням принципу справедливості, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України та призначає обвинуваченому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його негайно під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Крім цього, суд вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2021 року накладено арешт на майно, а саме автомобільні амортизуючі стійки з серійним номером DAEWOO 96557535РА2161035; АТ282013 07/3х; 96187438, металеву каструлю ємністю 30 літрів без кришки до неї, металобрухт загальною вагою 21 кг 200 г.

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

До вступу вироку в законну силу обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», взявши його під варту негайно в залі суду.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 квітня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз № СЕ/121-21/1604-ТВ від 27.01.2021 року у розмірі 817 гривень 25 копійок, №СЕ-19/121-21/1598 від 27.01.2021 року у розмірі 980 гривень 70 копійок, а всього у розмірі 1797 гривень 95 копійок, які необхідно перерахувати на рахунок UA0020649, отримувач ГУК Харків обл/МТГХарків/24060300, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код отримувача 37874947, код доходів 24060300, інші надходження.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2021 року на майно, а саме автомобільні амортизуючі стійки з серійним номером DAEWOO 96557535РА2161035; АТ282013 07/3х; 96187438, металеву каструлю ємністю 30 літрів без кришки до неї, металобрухт загальною вагою 21 кг 200 г.

Речові докази по справі:

- 3 (три) автомобільні амортизуючі стійки з серійним номером DAEWOO 96557535РА2161035; АТ282013 07/3х; 96187438, металеву каструлю ємністю 30 літрів без кришки до неї, металобрухт загальною вагою 21 кг 200 г, які належать потерпілому ОСОБА_6 та передані йому на відповідальне зберігання під розпису, залишити останньому;

- металеву фомку, передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, знищити.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1