Справа № 178/274/18
Провадження № 1-кп/209/19/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_13 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000697, відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця. який має загальну середню освіту, одружений, не працював, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений 04.03.2011 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кислянка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця. який має загальну середню освіту, не одружений, не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не мав постійного місця проживання, раніше засуджений 03.06.2016 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосування якого продовжувалося судом до 05 лютого 2021 року.

Прокурор звернувся до суду з письмовими клопотаннями про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів відносно обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , які підтримував в судовому засіданні, стверджуючи, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обидва обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинені особливо тяжкі злочини, можуть перешкоджати кримінальному провадженню, впливаючи на недопитаних свідків, а також можуть вчинити інші кримінальні правопорушення. Наполягає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі.

Обвинувачений ОСОБА_11 заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Через адміністрацію Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань №4" (СІЗО) направив суду клопотання про зміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, обгрунтовуючи його тим, що сторона обвинуваченняпротягом 4 років помилково та не вірно обвинувачує його за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 357 КК України, з чим він категорично не згоден. Сторона обвинувачення посилається на ризики передбачені пунктами 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які нічим не підтверджує. Вказує, що у нього є міцні соціальні зв`язки, є сім`я, місце проживання з реєстрацією, маленька дитина. В разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт, зобов`язується з`являтися до суду за першою вимогою і не допускати будь-яких процесуальних порушень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 просить задовольнити. Вважає, що прокурором не доведені вказані ним у клопотанні ризики, а також не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню будь яких ризиків чи належної процесуальної поведінки обвинуваченого. У ОСОБА_11 є постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки. Просить змінити ОСОБА_11 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Він має місце проживання, стійкі соціальні зв`язки зі своїми рідними.

Захисник ОСОБА_10 також заперечувала проти задоволення заявленого прокурором клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_14 , вважаючи, що прокурором не доведені вказані ним ризики. Нема підстав вважати що ОСОБА_7 буде ухилятися від суду, впливати на свідків, чи скоювати інші кримінальні правопорушення. Просить змінити запобіжний захід ОСОБА_7 на домашній арешт.

Інші обвинувачені та захисник ОСОБА_13 підтримували позицію захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо клопотання прокурора.

Вивчивши клопотання прокурора, клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 , заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , а в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 необхідно відмовити.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно пункту 5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, а ОСОБА_11 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 121 КК України, за що їм, в разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Суду надані докази, які відкривалися стороні захисту, що обґрунтовують обвинувачення ОСОБА_7 і ОСОБА_11 в скоєнні інкримінованих злочинів, які судом не досліджені в повному обсязі, не допитані всі свідки у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 на час скоєння інкримінованих йому злочинів та його затримання не працював та не мав джерела доходів, за зареєстрованим місцем проживання не мешкав, він не одружений, не має дітей, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку після звільнення його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_11 також на період часу скоєння кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, та на період його затримання не працював, раніше неодноразово засуджувався за скоєння корисливих злочинів та злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, має непогашену судимість.

Суд вважає, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які не мають міцних соціальних зв`язків, постійної роботи, можуть ухилятися від суду з метою уникнення можливого покарання в разі доведення їх вини у скоєнні інкримінованих злочинів.

Суд вважає, що обвинувачені можуть впливати на недопитаних у кримінальному провадженні свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які мають непогашені судимості, не працюючи, та не маючи джерела доходів, можуть скоїти інші кримінальні правопорушення.

На даний час вказані вище ризики не відпали та не зменшилися.

Суд вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів в тому числі домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігання зазначеним вище ризикам, передбачених у ст.177 КПК України.

На думку суду тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Керуючись статтями 176-178, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд

ПостановиВ:

Продовжити до 17.00 години 02 квітня 2021 року застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжити до 17.00 години 02 квітня 2021 року застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну раніше обранного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ять днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3