СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3869/19
пр. № 1-кп/759/146/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання -ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001235 від 15.02.2018р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівськ Одеської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 28.07.2016р. Шевченківським районним судом міста Києва за ч.1 ст.185; ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

- 07.08.2019р. Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_9 ,

інші учасники: потерпілий ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, 15.02.2018р. пересувався по м.Києву з метою відшукання осіб, майно яких міг відкрито викрасти. Приблизно о 01.00год. того ж дня, знаходячись біля будинку № 12-А, що по вул.Симиренка в м.Києві, вони звернули увагу на раніше незнайомого ОСОБА_10 , який зупинився перед другим під`їздом вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ззаду наблизились до ОСОБА_10 .. Після чого, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та побоюючись опору, штовхнув ОСОБА_10 в спину правою рукою та почав наносити удари кулаками в голову, на що останній почав прикриватися руками та в цей час ОСОБА_4 разом з невстановленою особою витягнули мобільний телефон з зовнішньої кишені куртки «Blackview BV5000», вартістю 2900грн., в якому знаходились сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 грн., на рахунку якої не було грошових коштів, та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Водафон», вартістю 20 грн., на рахунку якої не було грошових коштів. Викрадений телефон був в чохлі чорного кольору вартістю 100 грн. Крім того, з плеча ОСОБА_10 зірвали чоловічу сумку, вартістю 200 грн., в якій знаходився гаманець коричневого кольору, вартістю 200 грн., в якому були грошові кошти в сумі 400 грн.

Викравши в такий спосіб майно у ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з місця вчинення злочину втекли разом з викраденим майном та розпорядились ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за наведених вище обставин не визнав та суду показав, що подій, у вчиненні яких він обвинувачується, не пам`ятає. На ОСОБА_11 дачах до нього підійшли двоє незнайомих людей, які запропонували купити телефон. Він придбав його за 400 грн. Потім цей телефон він здав у ломбард за власними документами. Хто з ним був поряд у ломбарді на фото не знає. Пізніше його затримали та звинуватили у грабежі. Впевнений, що потерпілий говорить неправду та вважає себе непричетним до дій, що були вчинені відносно потерпілого. Навіщо потерпілий на нього наговорює не знає. Вперше його побачив на впізнанні. На момент вчинення кримінального правопорушення проживав у Святошинському районі. Свого брата бачив в останнє у 2017р. Все, що здавав у ломбард було його речами, таким чином він заробляв. Цивільний позов не визнає.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд приходить до висновку, що його вина підтверджується наступними доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що ввечері приблизно о 01.00год. 15.02.2018р. повертався додому. Біля під`їзду свого будинку на АДРЕСА_3 , коли він зупинився відчинити двері, його штовхнули у середину під`їзду та почали бити. Це був обвинувачений та його брат. Били кулаками в обличчя, в голову, зі спини, тому хто саме конкретно та які удари наносили не бачив. Обвинувачений зірвав сумку та вирвав мобільний телефон з карману, порвавши куртку. Інший тримав двері, після чого вони втекли. Він намагався їх наздогнати, кричав про допомогу. Підійшов хлопець, який вказав куди вони побігли. Потім йому зателефонував слідчий та повідомив, що телефон знайдений у ломбарді, звідки він самостійно його викупив. Приблизно через тиждень повернули гаманець з картками та посвідченням водія.

Цивільний позов підтримує у повному обсязі. Моральна шкода полягає у тому, що він змушений відлучатись з роботи, ходити у суд та витрачати час на доведення вини обвинуваченого.

Також судом безпосередньо досліджені письмові докази:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2018р., відповідно до якого ОСОБА_10 повідомив про те, що невідомі особи у нього відкрито викрали майно, а саме мобільний телефон та гаманець з грошовими коштами, картками та посвідченням водія та іншими речами (а.с.107);

- протокол огляду місця події від 15.02.2018р., згідно якого було оглянуто вхід до будинку АДРЕСА_3 та встановлено місце вчинення кримінального правопорушення (а.с.108-114);

- протокол огляду місця подій від 20.02.2018р., відповідно до якого було оглянуто каб.№27 у Святошинському УП на бул.Кольцова, 22А, де знаходиться ОСОБА_10 , який надав телефон «Blackview BV5000» та повідомив, що це його телефон, який був викрадений 15.02.2018р. Вказаний телефон він викупив у ломбарді «Скарбниця». Телефон було вилучено (а.с.115-120)

- виписка з ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» про майно, яке було закладено ОСОБА_4 (а.с.121, 125, 127-128, 129);

- дублікат договору 821-18004235 від 15.02.2018, відповідно до якого ОСОБА_4 заклав до ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» мобільний телефон «Blackview BV5000» (а.с.126);

- протокол огляду від 30.01.2019р. диску з відеозаписами з камери відеоспостереження, розташованих у ломбарді «Скарбниця» на вул.Виборзькій, 40/16 в м.Києві. На відео зображені двоє чоловіків, один з яких схожий на ОСОБА_4 , які перебувають у приміщенні ломбарду. Чоловік схожий на ОСОБА_4 заклав до ломбарду телефон. (а.с.130-135);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 02.01.2019р., відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав особу ( ОСОБА_4 ) як того, хто відкрито викрав у нього майно (а.с.138-140, а.с.141- диск).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв грабежу, а потерпілий його оговорює, суд вважає недоведеними та оцінює критично, оскільки зазначені обвинуваченим обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Показання обвинуваченого в цій частині спростовуються і показаннями в судовому засіданні потерпілого, який як під час досудового розслідування, так і в суді впізнав ОСОБА_4 , як особу, що вчинила відносно нього грабіж та викрав серед іншого мобільний телефон, який безспірно встановлено належить потерпілому та який обвинувачений заклав до ломбарду.

Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд розцінює, як спосіб захисту, обраний ним з метою уникнення відповідальності за скоєне, а його захисна версія про непричетність до злочину жодним доказом не підтверджена, як і не встановлена в судовому засіданні.

Суд також враховує те, що показання потерпілого у відповідності до положень Глави 4 КПК України є самостійним джерелом доказів і потребують оцінці в цій частині у сукупності з іншими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 про те, що саме ОСОБА_4 вчинив відносно нього грабіж за викладених вище обставин є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_4 причетним до вчинення грабежу відносно потерпілого ОСОБА_10 .

Отже, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України вірна, оскільки він повторно, за попередньою змовою групою осіб відкрито викрав чуже майно (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, суд вважає необхідним за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення покарання за цим вироком покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.08.2019р. та на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 28.07.2016р.

Потерпілим ОСОБА_10 в порядку ст.128 КПК України заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 3800 грн. матеріальної та 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду, а тому цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню, виходячи із обсягу обвинувачення, доведеного судом. Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого 500грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що потерпілому дійсно заподіяна така шкода, яка виразилась у необхідності витрачати час та зусилля на відновлення прав потерпілого.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення покарання за цим вироком покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.08.2019р. у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 28.07.2016р. та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 02.01.2019р.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 3 800 ( три тисячі вісімсот) грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 500 (п`ясот) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі мобільний телефон «Blackview BV5000» - залишити за належністю ОСОБА_10 ; DVD диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особа, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1