Справа № 282/254/21
Провадження № 1-кс/282/102/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 рокусмт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар, клопотання начальника СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000011 від 07.03.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Начальник СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням у якому зазначає, що у провадженні СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000011 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що 06.03.2021 року близько 22 год. в с.Громада Житомирського району ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-21063, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_8 та рухаючись ним по вул.Корольова поблизу буд. №11 по асфальтобетонному покритті, на освітлювальній міськими ліхтарями ділянці автодороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , 1986 року народження, який знаходився на проїзній частині автодороги.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, а сам ОСОБА_4 з місця події зник.

07.03.2021 року о 12 год. 50 хв. за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_4 , якому цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке виразилося у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Слідчий вважає, що його вина у причетності до даного кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:

- протоколом огляду місця ДТП від 07.03.2021 року, а саме: по вул.Корольова в с.Громада Житомирського району Житомирської області;

- протоколом огляду місця події від 07.03.2021 року, яким вилучено автомобіль ВАЗ 21063 р/н НОМЕР_1 із механічними пошкодженнями;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом слідчого експерименту із ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ;

- висновком результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №7 від 07.03.2021 року;

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2021 року.

Підставою до внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 присутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити новий злочин, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Слідчий також доповнив, що огляд місця події та вилучення автомобіля 07.03.2021 року був проведений за участю підозрюваного ОСОБА_4 , після чого він оголосив даний протокол і останній в присутності понятих на капоті автомобіля підписав даний протокол. Коли підозрюваний його підписував, то слідчий побачив, що останній має нестійку ходу та перебував в стані алкогольного сп`яніння, але підпис із зазначенням прізвища та ініціалів поставив особисто. Також доповнив, що з місця ДТП вилучено уламки пластику кріплення номерного знаку, яких не вистачало на вилученому у ОСОБА_4 автомобілі, який крім цього мав інші пошкодження і це зафіксовано на фото, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що він у зазначений в матеріалах клопотання час, керував вказаним вище автомобілем так як їздив ним за спиртними напоями. Під час керування він не відчув, що когось чи щось переїхав. Також не може пояснити чому на автомобілі виявлені пошкодження та відсутні пластикові уламки, які були знайдені на місці ДТП. Просив суд не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення даного клопотання, вважав, що слідством та прокурором не доведено зазначені ними ризики, а тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст.178 КПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно ст.183 ч.1 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно

впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд приймає до уваги положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, згідно якого взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано фактом вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, оскільки справжні інтереси суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Органом досудового розслідування 08.03.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Окрім цього, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86; 26 червня 1991).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Феррарі- Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37,15) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що у ОСОБА_4 постійного джерела доходу (офіційного працевлаштування) не має, він вчинив тяжкий злочин, який призвів до смерті людини, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки залишив місце ДТП з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, а тому запобігти даним ризикам шляхом застосування до нього інших, більш м`яких, запобіжних заходів, не можливо.

Будь-яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання під вартою немає.

Таким чином, суд переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваному ОСОБА_4 , розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється спричинив загибель людини.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 12 год. 50 хв. 07 березня 2021 року.

Строк дії ухвали - до 12 год. 50 хв. 06 травня 2021 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1