Справа №585/83/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/138/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Суми апеляційну скаргу представника власника майна ПАТ «Укрнафта» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000021 від 15.01.2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2021 року клопотання прокурора Роменської місцевої прокуратур ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000021 від 15.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задоволено.

Накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000021 від 15.01.2021 року на майно, тимчасово вилучене під час огляду місця події в м. Ромни по вул. Горького, автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за АТ «Укрнафта» з метою збереження речового доказу, шляхом обмеження права користуватися та розпоряджатися даним майном, заборони його відчуження.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представником власника майна адвокатом ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, необґрунтовану та таку, що порушує права та законні інтереси товариства та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити і зобов`язати старшого слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 повернути арештоване майно власнику ПАТ «Укрнафта».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що задовольняючи дане клопотання слідчий суддя виходив з того, що вказаний автомобіль у ході огляду місця ДТП 14.01.2021 був виявлений та вилучений, проте посилання на наявність протоколу вилучення транспортного засобу ні клопотання, ні оскаржувана ухвала не містить та виходив з того, що автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом згідно з постановою від 15.01.2021, але, на думку адвоката, визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні не може бути єдиною підставою для арешту майна. При цьому, представник власника майна також зазначає, що визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст. 98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту, відповідно до правил ч. 5 ст. 171 КПК України діючим КПК України не передбачено.

Підставою для накладення арешту на майно слідчим суддею, а саме, автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за ПАТ «Укрнафта» було також те, що даний речовий доказ може містити сліди, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження, однак ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно сліди містить транспортний засіб.

На думку апелянта, оскаржувана ухвала не містить об`єктивно з`ясованих в судовому засіданні обставин з підтвердженням належними та допустимими доказами, які б свідчили про те, що транспортний засіб є доказом в кримінальному провадженні, а також не дано оцінки тій обставині, що власник арештованого транспортного засобу - ПАТ «Укрнафта» здійснює господарську діяльність у відповідності до чинного законодавства, використовує даний транспортний засіб у своїй господарській діяльності, а накладення арешту на транспортний засіб є блокуванням правомірної господарської діяльності Товариства, що призводить до не можливості використання його за цільовим призначенням.

Також, ані клопотання прокурора, ані оскаржувана ухвала не містять відомостей, що ПАТ «Укрнафта» намагалися приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити або відчужити вищевказаний автомобіль, що відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України, є порушенням.

Крім того, представник власника майна скаржиться на порушення прав та законних інтересів власника майна, якого не було повідомлено належним чином про судове засідання. Так, розгляд справи було призначено на 16.01.2021 року на 8 год. 50 хв., а повістка про виклик до суду надійшла до ПАТ «Укрнафта» лише 16.01.2021 року, а тому враховуючи значну територіальну віддаленість представник ПАТ «Укрнафта» був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду клопотання про арешт, надати пояснення, заперечення, доводи, міркування.

Вказує адвокат ОСОБА_6 і на порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки власник арештованого майна ПАТ «Укрнафта» не був підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000021 від 15.01.2021 року, в матеріалах клопотання про арешт майна немає жодних відомостей про повідомлення про підозру у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Звертає увагу апелянт й на те, що ухвала слідчого судді містить неточності, а саме, що внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, а досудове розслідування здійснюється за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до смерті потерпілого з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України. На даний час ОСОБА_9 проходить лікування, матеріали справи не містять інформації та доказів про її смерть.

У клопотанні про арешт майна прокурор ОСОБА_10 просить накласти арешт на «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за АТ «Укрнафта, резолютивна частина ухвали містить також інформацію що арешт накладено на транспортний засіб, що зареєстрований за АТ «Укрнафта», проте згідно зі свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу він належить ПАТ «Укрнафта», тому даний транспортний засіб має бути повернутий його власнику, оскільки автомобіль безпідставно утримується органом досудового розслідування.

До початку апеляційного розгляду від прокурора ОСОБА_11 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2021 року у порядку письмового провадження.

Беручи до уваги те, що учасники процесу повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, їх явка не є обов`язковою, колегія суддів вважає необхідним провести апеляційний розгляд без участі учасників судового провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч.4 ст.107 та ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги та перевіривши матеріали даного кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положенням ч.1ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 70 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні Роменського РВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2021 за № 0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

У ході огляду місця події 14.01.2021 старшим слідчим СВ Роменського РАП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 було виявлено та вилучено автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію зареєстрований за АТ «Укрнафта.

Постановою слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 від 15.01.2021 визнано речовим доказом автомобіль марки Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 та передано автомобіль на зберігання до території Роменського ВП ГУНП в Сумській області (а.с. 15).

15.01.2021 прокурор Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучений під час огляду місця події 14.01.2021 автомобіль марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 2).

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що вилучений під час проведення огляду місця події автомобіль відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучений в ході проведення огляду місця події автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказаний автомобіль має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, на переконання колегії суддів, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, тому колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що транспортний засіб використовується власником для здійснення своїй господарської діяльності.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника власника майна про те, що органом досудового розслідування не вказано які саме сліди містить арештований транспортний засіб, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.

Наявні у змісті оскаржуваної ухвали неточності з приводу тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою не впливають на законність судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначений у клопотанні транспортний засіб, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника власника майна ПАТ «Укрнафта» - адвоката ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2020 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000021 від 15.01.2021 року, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4