КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 359/5389/20
Провадження №11-кп/824/925/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

20 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0001348 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 рокущодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на два роки два місяця.
Строк відбування покарання вказано рахувати з 21.09.2020 р.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, 07.06.2018 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_8 , раніше засуджений за злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, маючий не зняту та не погашену у встановленому порядку законом судимість, перебував на паркувальному майданчику поблизу ТРЦ «Park Town», що за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 67, де помітив два припарковані велосипеди. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 підійшов до паркувального майданчику для велосипедів, який розташований поблизу ТРЦ «Park Town», що за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 67 та таємно повторно викрав два велосипеди, а саме «TREK SKYE 2017», номер рами « НОМЕР_1 », який належить потерпілій ОСОБА_12 , вартістю 8704 грн. 00 коп. та велосипед «VNV» марки «DX45», номер рами « НОМЕР_2 », який належить потерпілому ОСОБА_13 , вартістю 4881 грн. 75 коп., які були скріплені між собою спеціальним тросом та попрямував у напрямку вул. Нова 2, що в м. Бориспіль Київської області. З викраденим майном ОСОБА_8 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми неправомірними діями ОСОБА_8 заподіяв майнової шкоди потерпілій ОСОБА_12 на суму 8704 грн. 00 коп. та потерпілому ОСОБА_13 на суму 4881 грн. 75 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року змінити в частині призначеного покарання, а саме врахувати в строк відбування призначеного покарання вже відбутий строк за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2017 року.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на два роки два місяця, проте, на переконання обвинуваченого, судом першої інстанції у вироку не враховано (не вказано) вже відбутий строк покарання за попереднім вироком, що, на думку обвинуваченого, є істотним порушенням вимог КПК України, а саме неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.
Обвинувачений вказує на те, що як визначив законодавець, за сукупністю вироків частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком та враховується строк, який був відбутий засудженим за цим вироком та включається в строк за новим, останнім вироком, а тому, на думку апелянта, приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком та не врахувавши (не вказавши) зарахувати в строк за новим вироком строк відбутий за попереднім вироком, Бориспільський районний суд Київської області істотно порушив вимоги КПК України та КК України, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка зазначила, що зарахуванню в строк відбування покарання за даним вироком підлягає лише час з 21.09.2020 року (дата постановлення вироку) та по 04.01.2021 р. (дата звільнення з місць позбавлення волі), провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення частково, з таких підстав.
Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами, які судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження досліджено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною.
Не оспорюється також обвинуваченим в апеляційній скарзі і призначення йому покарання, як за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, так і покарання, призначене на підставі ст. 71 КК України.
Будь яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку в цій частині колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції не зарахував до строку відбування покарання за даним вироком строк його перебування під вартою за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017, то колегія суддів зазначає наступне.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк два роки два місяці. Строк відбування покарання вказано рахувати з 21.09.2020 року.
У даному кримінальному провадженні запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався. ОСОБА_8 приймав участь в судовому засіданні 21 вересня 2020 року в режимі відеоконферензв`язку між ДУ "Райківською виправною колонією" та Бориспільським міськрайонним судом Київської області.
З наданої під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 довідки про звільнення (т. 1 а.п. 101) вбачається, що ОСОБА_8 з 04.01.2019 по 04.01.2021 року перебував під вартою та відбував покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2017 року.
04.01.2021 року ОСОБА_8 був звільнений по відбуттю строку покарання.
З вищенаведеного вбачається, що в період часу з 21.09.2020 року (день з якого судом ухвалено початок строку відбування покарання) по 04.01.2021 р. (день звільнення з місць позбавлення волі) ОСОБА_8 перебував в місцях позбавлення волі, а тому з врахуванням вимог ч. 1, 4 ст. 71 КК України та застосованого принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва, саме вказаний період, а не всі 2 роки відбування показання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2017 року, підлягає зарахуванню ОСОБА_8 до строку відбування покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року щодо нього за ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення частково, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року зміні, з зарахуванням ОСОБА_8 в строк відбуття покарання часу перебування його під вартою з 21.09.2020 року по 04 січня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В решті вирок слід залишити без змін.
Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України змінити.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 час перебування його під вартою з 21.09.2020 року по 04 січня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4