Ухвала
Іменем України
22 березня 2021 року
м. Київ
справа № 334/35/15-к
провадження № 51-6984 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2018 року з доданими до неї клопотаннями про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також скаржнику було роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала. Однак засуджений не усунув недоліки в установлений строк, тому ухвалою касаційного суду від 17 вересня 2018 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України його касаційну скаргу було повернуто.
ОСОБА_4 02 грудня 2019 року поза межами строку на касаційне оскарження звертався зі скаргою, але ухвалою касаційного суду від 21 грудня

2019 року було повернуто його скаргу відповідно до п. 3 ст. 3 ст. 429 КПК України.
Крім того, ухвалою касаційного суду від 11 січня 2021 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень та повернуто подану касаційну скаргу, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для поновлення цього строку.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
На адресу Верховного Суду від ОСОБА_4 надійшла нова касаційна скарга на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2018 року. Також засуджений надіслав клопотання, в яких він просить поновити йому строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Як видно з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ОСОБА_4 04 червня 2018 року отримав копію ухвали апеляційного суду. Однак із цією касаційною скаргою засуджений звернувся до касаційного суду лише 03 березня 2021 року, тобто із значним пропуском трьохмісячного строку на оскарження вказаного судового рішення, що ним не заперечується з огляду на його прохання про поновлення вказаного строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений, по суті, як і попереднього разу, посилається на те, що він через юридичну необізнаність не зміг усунути недоліки раніше поданих касаційних скарг.
Однак, колегія суддів касаційного суду вважає, що наведені аргументи не можна визнати поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки у випадку необхідності засуджений міг скористатися допомогою захисника для написання касаційної скарги, чого не зробив.
Жодних інших обставин, які об`єктивно унеможливлювали подання засудженим касаційної скарги з додержанням вимог ст. 427 КПК України у межах строку на касаційне оскарження у поданих клопотаннях не міститься.
Таким чином, враховуючи наведене, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 429 КПК України у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення касаційна скарга повертається.
У зв`язку з вищезазначеним, касаційну скаргу слід повернути ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Враховуючи наведене, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2018 року щодо нього.
Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2018 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3