ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/837/21 Справа № 197/39/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні подання Державної установи Широківський виправний центр (№75) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року відмовлено в задоволенні подання Державної установи Широківський виправний центр (№75) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що заохочення не носять системний характер, оскільки засуджений періодично вчиняє порушення, у вчиненому не розкаявся, ніяких дій щодо поховання або відшкодування витрат на поховання загиблої людини (його матері) засудженим з 2014 року не вчинялося (хоча отримував доходи), як і щодо встановлення пам`ятника, а також засуджений 07.12.2019 року порушив Правила внутрішнього розпорядку, внаслідок чого з ним проводилася профбесіда і було попереджено про відповідальність за повторне порушення ПВР, а тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до засудженого положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_7 за час перебування в Широківському ВЦ №75 був працевлаштований на контрагентський об`єкт, де отримав заохочення, а також має 11 заохочень, отриманих в інших установах виконання покарань. Що стосується поховання або відшкодування витрат на поховання загиблої людини засуджений зазначає, що він не мав інформації щодо поховання.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджено 09.07.2015 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі; згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2016 року зараховано період з 22.07.2014 року по 18.11.2015 року, включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України; згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2017 року невідбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі на підставі ст. 82 КК України. ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного строку покарання.
Як вбачається з наявної в матеріалах характеристики засудженого, ОСОБА_7 під час перебування в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) Міністерства юстиції України з 24.07.2014 року характеризувався посередньо. Стягнень не мав. Не заохочувався.
З 09.12.2015 року відбував покарання у Державній установі Синельніківська виправна колонія (№94) Міністерства юстиції України, характеризувався посередньо, мав 3 заохочення та 1 стягнення (зняте), з 21.11.2017 року відбував покарання у Державній установі Ігренський виправний центр (№133) Міністерства юстиції України, характеризується позитивно, має 8 заохочень, мав 1 стягнення (погашено), працевлаштований на ТОВ "Фрост", яке у разі його звільнення умовно-достроково зобов`язується його працевлаштувати, з 11.09.2020 року й до тепер відбуває покарання у Державній установі «Широківський виправний центр (№ 75)». Стягнень та заохочень не має, ніяких дій щодо поховання або відшкодування витрат на поховання загиблої людини (його матері) засудженим з 2014 року не вчинялося (хоча отримував доходи), як і щодо встановлення пам`ятника (про це засуджений повідомив в судовому засіданні, а також те, що у загиблої особи є лише один родич це він).
Крім того, апеляційним судом встановлено, що хоча стягнення і не було накладене, засуджений 07.12.2019 року порушив Правила внутрішнього розпорядку, внаслідок чого з ним проводилася профбесіда і було попереджено про відповідальність за повторне порушення ПВР (арк. 150-153 особової справи засудженого), тобто за 05 днів до розгляду судом питання про його умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, наявність у засудженого ОСОБА_7 лише 11 заохочень за весь період відбування покарання, та два стягнення не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом не враховано, що він за час перебування в Широківському ВЦ №75 був працевлаштований на контрагентський об`єкт, де отримав заохочення, а також має 11 заохочень, отриманих в інших установах виконання покарань, являються безпідставними, оскільки судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Посилання засудженого на те, що він не мав інформації щодо поховання або відшкодування витрат на поховання загиблої людини само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновку суду першої інстанції щодо безпідставності поданого подання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні подання Державної установи Широківський виправний центр (№75) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4