Справа № 203/1543/20
Провадження № 1-кп/0203/374/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпрокримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000335 від 11.02.2020 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.263, ч.5 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.263, ч.5 ст.186 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у п.п 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування та продовження останньому міри запобіжного заходу. Так ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 13 років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, у разі визнання його вини та усвідомлення невідворотності покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від досудового розслідування та суду. Крім того, у зв`язку з тим, що обвинувачений немає офіційного доходу, вважає, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення. Також зазначив, що у зв`язку з тим, що дане кримінальне провадження не розглянуте та не допитано свідків, є ризики, що обвинувачений може незаконного впливати на потерпілого та свідків.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що прокурором клопотання обґрунтовано лише припущеннями, не зазначено, чому застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде запобігати переліченим ним ризикам. Просив врахувати, тривалий розгляд справи, те, що допитані свідки, які є ключовими свідками обвинувачення, не свідчать про причетність обвинуваченого до інкримінованих злочинів. Також захисником зазначено, що обвинувачений має на утриманні мати, яка за станом здоров`я потребує стороннього нагляду, про що раніше було надано відповідну довідку. У зв`язку з цим просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора та підтримав доводи захисника, наведені в обґрунтування заперечень проти задоволення клопотання, зобов`язався і далі дотримуватись належної процесуальної поведінки.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч 1,2ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Статтею 183КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
06 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, в подальшому запобіжний захід було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська 17 березня 2021 року, якою строк дії запобіжного заходу визначено до 15 травня 2021 року включно.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, у яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, яких дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Крім того, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».
Відповідно до ч. 1 ст.177КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Під час розгляду заявлених клопотань щодо запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.
Отже, враховуючи викладене, наявність постійного місця проживання обвинуваченого, наявність в нього родини, відсутність судимостей, та той факт, що обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, а саме з: 06.05.2020 року, на даний час провадження не розглянуто та потребує часу для розгляду, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.
При цьому колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя та може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177,178,311,369,372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.
Клопотаннязахисника про змінузапобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити запобіжний західобвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяця, тобто до 12 липня 2021 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:
-носити електронний засіб контролю;
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти в залі суду та доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ..
Зобов`язати орган поліції негайно поставити на облік особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на ВП №2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

СуддяО.В. Колесніченко