ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 661/954/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/39/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
іменем України

16 лютого 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000307 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2020 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Берислав Херсонської області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , таку, що не має судимості,
засуджено:
за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винною і засуджено за те, що вона 10.02.2020 року, близько 18:00 години, перебуваючи на третьому поверсі, першого під`їзду, буд. АДРЕСА_2 , умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, тримаючи мобільний телефон у лівій руці, нанесла ним потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар по правій стороні шиї, в результаті чого заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді садна ділянки кута нижньої щелепи справа та верхньої третини шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченоїОСОБА_9 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку з підстав невідповідності висновків суду, викладені в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів указує, що під час судового розгляду сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Апелянт зазначає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 побудовано фактично на показаннях свідка ОСОБА_10 , яка є подругою потерпілої та має конфліктні відносини ОСОБА_9 , що ставить під сумнів достовірність її показаній. З відеозапису, який було надано стороною обвинувачення, взагалі не вбачається заподіяння ОСОБА_9 тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .. Навпаки підтверджено те, що потерпіла своїми діяли провокувала обвинувачену, а свідок ОСОБА_11 не бачила факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій. Тому вважає, що обвинувальний вирок грунтуються на сумнівних та суперечливих доказах.
Просить дослідити відеозапис з місця події, скасувати вирок суду та визнати невинуватою та виправдати ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України.
Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченої ОСОБА_9 в апеляційному розгляді, не надходило. В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить провести апеляційний розгляд без участі обвинуваченої ОСОБА_9 ..

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, позицію потерпілої ОСОБА_7 та думку прокурора про залишення вироку без зміни та про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

В апеляційній скарзі захисником було заявлено клопотання про повторне дослідження доказу, а саме відеозапису з місця події, яким зафіксовано конфлікт між потерпілою та обвинуваченою, від якого він відмовився під час апеляційного розгляду.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_9 про її непричетність до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій, а також аналогічні доводи, наведені в апеляційній скарзі захисником, є непереконливими.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_9 не визнала себе винною, посилаючись на те, що в день події вона не перебувала в під`їзді, не контактувала з потерпілою, тілесні ушкодження не могла б завдати, оскільки її рука погано функціонує після перелому. Вказала, що у той день посварилася зі своїм знайомим ОСОБА_12 , який вигнав її з квартири, вона сиділа на сходинках до того моменту, доки не вийшла сусідка та не попрохала її йти додому.

Ці заперечення ОСОБА_9 проти обвинувачення були предметом перевірки в судовому засіданні та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_9 заподіяла легкі тілесні ушкодження потерпілій, підтверджуються наступними доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 10.02.2020 року їй зателефонувала сусідка та повідомила, що ОСОБА_9 стукає у двері її квартири. Вона вийшла та намагалася заспокоїти обвинувачену, однак остання не реагувала та продовжувала виражатися нецензурною лайкою. Конфлікт у обвинуваченої виник з її співмешканцем, який вигнав її з власної квартири. Після чого, вона (потерпіла) почала знімати вказані події на телефон, а ОСОБА_9 почала намагатися зайти до її тамбура. Вона намагалася не пустити обвинувачену ОСОБА_9 до своєї квартири, оскільки остання була у нетверезому стані. Далі обвинувачена вдарила її лівою рукою в область шиї, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді садна. Чим саме спричинила тілесні ушкодження, вона не бачила, можливо це були ключі, однак бачила лише в її руках мобільний телефон. Траєкторія удару була зверху вниз.

Зазначені показання потерпілої суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

Свідок ОСОБА_10 показала, що 10.02.2020 року близько 17-00 годин вона почула, як за ручку її вхідних дверей почали смикати. Вона побачила у вічко, як там стоїть обвинувачена ОСОБА_9 .. У вічко вона побачила, як обвинувачена почала йти до тамбуру потерпілої ОСОБА_7 . Також чула нецензурну лайку ОСОБА_13 з її співмешканцем. Через деякий час побачила, як обвинувачена замахнулася лівою рукою, можливо мобільним телефоном, та вдарила потерпілу в область шиї справа. Потерпіла при цьому не падала. Після чого потерпіла закрила двері, а обвинувачена почала сидіти на сходах.

Свідок ОСОБА_11 показала, що 10.02.2020 року вона йшла з роботи після 17-00 годин. Зайшовши у під`їзд, почула крики, де побачила обвинувачену ОСОБА_9 у нетверезому стані та потерпілу ОСОБА_7 , яка тримала примочку на шиї. Вони повідомили, що викликали поліцію. В той день вона бачила потерпілу вже з тілесними ушкодженнями. Гіпсу у обвинуваченої не було.

Крім того, на відеозапису зафіксовано факт виникнення конфлікту між обвинуваченою ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_7 , ініціатором якого є обвинувачена.

Судом дано належну оцінку показанням потерпілої ОСОБА_7 , оскільки вони повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зокрема ОСОБА_10 , яка бачили як ОСОБА_9 вдарила потерпілу в область шиї справа, а ОСОБА_11 бачила обвинувачену ОСОБА_9 у нетверезому стані та потерпілу ОСОБА_7 , яка тримала примочку на шиї, якими спростовуються твердження сторони захисту про непричетність ОСОБА_9 до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.

Висновком судово-медичної експертизи №36НК від 12.02.2020 року встановлено, що у потерпілої ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у виді садна ділянки кута нижньої щелепи справа та верхньої третини шиї справа утворилися внаслідок травматичної дії тупого предмета (предметів), не виключно 10.02.2020 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Садно на межі середньої та нижньої третин шиї справа утворилися внаслідок травматичної дії тупого предметів, не виключно 10.02.2020 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Механізм утворення наявних тілесних ушкоджень виключає можливість їх утворення внаслідок вільного падіння з висоти власного зросту на плоску переважаючу поверхню. (а.п. 26)

Висновок цієї експертизи не є суперечливим та узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідків про обставини, спосіб заподіяння, локалізацію, механізм утворення легких тілесних ушкоджень у потерпілої, та підтверджують той факт, що ОСОБА_9 під час конфлікту умисно нанесла удар в область шиї потерпілій, якими спростовуються твердження обвинуваченої про її непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.

Будь-яких сумнівів в обґрунтованості висновку зазначеної вище експертизи не має, він базується на досліджені даних, що були отримані під час проведення слідчих дій за участю потерпілої, а тому у суду не було підстав ставити їх під сумнів.

Також висновок експертизи не був поставлений під сумнів стороною захисту під час досудового розслідування та судового розгляду.

Оскільки викладені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_9 злочину, у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які у своїй сукупності викривають ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, які обґрунтовано прийнято судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Тому доводи захисника про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину є необґрунтованими.
Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції захисту обвинуваченої ОСОБА_9 про його непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, і обґрунтовано не прийняв її уваги, оскільки вона спростовується наведеними вище доказами.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_9 є особою похилого віку та категорично заперечувала обставини події, які ставляться їй в провину, жодним чином не доводять її невинуватість та не спростовують висновки суду.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що потерпіла та свідки могли обмовити ОСОБА_9 у вчиненні злочину через їх зацікавленість, в матеріалах провадження не має, а тому доводи захисника з цього приводу є голослівними.

Позбавлені підстав і доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам обвинувачення щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності на підтвердження чи спростування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.1 ст.89, ст.94 КПК України суд вирішує питання належності, допустимості, достовірності і достатності доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності, допустимості, достовірності, достатності доказів та обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.

Аналіз наведених вище доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_9 під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, тримаючи мобільний телефон у лівій руці, умисно нанесла ним один удар по правій стороні шиї потерпілій ОСОБА_7 , чим заподіяла їй легкі тілесні ушкодження.

Отже усі обставини кримінального провадження судом досліджені всебічно, повно, об`єктивно, зібраним доказам у їх сукупності дана належна оцінка, на підставі яких, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винною у вчиненні злочину, за який вона засуджена, та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.125 КК України.

Тому доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невинуватість ОСОБА_9 є такими, що суперечать встановленим обставинам провадження та наведеним доказам.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, зокрема права обвинуваченої ОСОБА_9 на захист, при збиранні та досліджені доказів, розгляді клопотань, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченої та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не виявлено.

У зв`язку з чим, підстав для скасування вироку та ухвалення нового виправдувального вироку, як про це ставить питання захисник, колегія суддів не знаходить.
Покарання ОСОБА_9 призначено судом відповідно до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винної, що вона раніше не судима, є пенсіонеркою, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими звичками», на обліку у лікаря психіатра не перебуває, її ставлення до вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене їй покарання у виді штрафу за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 має бути залишена без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4