Справа № 638/5744/18
Провадження №1-кп/638/299/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань судове провадження за матеріалами кримінального провадження №0001264 від 29.03.2018 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.11.2002 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 12.05.2006 року Московським районним судом м.Харкова за ст.395, 711 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
- 08.11.2010 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік;
- 14.04.2011 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, 70, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
- 17.02.2014 року Київським районним судом м.Харкова за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі,
- 06.06.2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі,
- 28.01.2015 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до арешту на 5 місяців,
- 20.03.2017 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 дня позбавлення волі,
- 15.04.2019 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:

28 березня 2018 року приблизно о 14 годині 57 хвилин ОСОБА_8 перебував у приміщенні магазину ТОВ «Український рітейл» «Фрешмаркет Брусничка» за адресою: м.Харків, вул.Новгородська буд.22, де в нього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , перебуваючи в торговому залі вказаного магазину, підійшов до одного стелажу із товарами, звідки повторно, умисно викрав пляшку рому Captain Morgan Spiced Gold 35%, об`ємом 0,5 літри вартістю 249,89 грн. згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №9230 від 17.04.2018 року. Вказану пляшку сховав під ліву частину своєї куртки та направився до кас магазину, де заплатив за інший товар, а пляшку рому Captain Morgan Spiced Gold 35% на касі не пред`являв і не оплачував. Після чого ОСОБА_8 направився до виходу магазину, де був зупинений охоронцями магазину, таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але не закінчив з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний в судовову засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному злочині, та щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень пояснив як зазначено вище, що у 2018 року викрав з магазину Брусничка пляшку рому, не сплативши за нього на касі.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_8 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вченого повторно, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, останній раз вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.04.2019 року, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №16» не звертався.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання чи призначення іншого виду чи розміру покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Щодо питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання обвинуваченому, суд виходить з наступного.
Ухвалами суду від 18.09.2020 року та від 19.11.2020 року постановлено етапувати обвинуваченого з ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» до ДУ Харківський слідчий ізолятор.
З матеріалів судового провадження вбачається, що 03.12.2020 року обвинувачений прибув до ДУ Харківський слідчий ізолятор. В подальшому ухвалою суду 04.02.2021 року постановлено залишити обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору та утримувати до розгляду судового провадження.
Одже з 03.12.2020 року по теперішній час обвинувачений залишається в умовах слідчого ізолятору, що також охоплюється поняттям «попереднє ув`язнення», до якого слід застосувати положення ч. 5 ст.72 КК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17 сформувала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) у такому ракурсі, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону№2046-VIII).
З огляду на те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення після 20 червня 2017 року, рахується попередньо ув`язненим з 03.12.2020 року, йому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк покарання, згідно ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавленні волі.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткого складання покарань, призначеного за цим вироком та за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.04.2019 року остаточно призначити ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому по вказаному судовому провадженню не застосовувався.

Строк відбування покарання рахувати з 14.06.2020 року.
Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 03.12.2020 року по день постановлення вироку, 14.06.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи №9230 у сумі 715 грн.
Речовий доказ - пляшка рому Captain Morgan Spiced Gold 35%, об`ємом 0,5 літри залишити ОСОБА_9 .
Речовий доказ диск CD-R «VERBATIM CD-R 52x 700MB/80 min» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1