УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2021 у справі № 761/5802/21,
В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва 24.05.2021 надійшло вищезазначене клопотання, яке мотивовано тим, що 16 лютого 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва (справа №761/5802/21, провадження №1-кс/761/4135/2021) задоволено клопотання начальника Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 22.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та накладено арешт, зокрема, на земельні ділянки:

-кадастровий номер :04:004:5075, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ;

-кадастровий номер :04:004:5076, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ;

-кадастровий номер :04:004:5077, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ;

-кадастровий номер :04:004:5078, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ;

-кадастровий номер :04:004:5079, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 .

Як зазначає заявник, при ознайомленні з матеріалами справи стало відомо, що арешт зазначених земельних ділянок накладено в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 22.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, за заявою потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначила, що без її згоди, шляхом обману з її власності вибула, зокрема, земельна ділянка.

При цьому, ані потерпіла ОСОБА_6 , ані начальник Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 не надали до суду наказ Міністерства юстиції України від 06.01.2021 №48/7.

Вищевказаним наказом Міністерства юстиції України від 06.01.2021 №48/7 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 від 30.04.2020 щодо оскарження рішень та дій приватних нотаріусів і державних реєстраторів стосовно продажу та оформлення земельних ділянок, які начебто вибули із володіння ОСОБА_6 без її згоди та перелік всіх цих ділянок перелічено в подальшому в заяві по кримінальному провадженню №0000737 від 22.06.2020.

Як зазначає адвокат ОСОБА_3 , на даний час наказом Міністерства юстиції України від 06 січня 2021 року №48/7 в повному обсязі спростовано всі відомості, що стали підставою порушення кримінального провадження №0000737 від 22.06.2020.

До того ж, на момент подання клопотання начальником Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та постановлення ухвали про арешт майна, беручи до уваги норми статті 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ОСОБА_6 була обізнана про рішення Міністерства юстиції України та безпідставність поданої заяви, відсутність підстав для арешту майна слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва.

У зв`язку з чим, адвокат просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.02.2021 в частині накладення арешту із забороною користування та розпорядження (продажу, оренди та передачі у користування) на земельну ділянку, кадастровий номер :04:004:5075, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ; кадастровий номер :04:004:5076, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ; кадастровий номер :04:004:5077, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ; кадастровий номер :04:004:5078, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ; кадастровий номер :04:004:5079, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 .

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Прокурор в судове засідання також не з`явилася, про час та дату розгляду клопотання повідомлялась належним чином, причини неявки до суду слідчому судді не повідомила.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, матеріали клопотання про арешт майна, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як установлено в судовому засіданні, СУ ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000737 від 22.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року (справа №761/5802/21, провадження №1-кс/761/4135/2021) задоволено клопотання начальника Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 22.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, та накладено арешт, зокрема, на земельні ділянки:

-кадастровий номер :04:004:5075, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої став ОСОБА_4 ;

-кадастровий номер :04:004:5076, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої став ОСОБА_4 ;

-кадастровий номер :04:004:5077, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої став ОСОБА_4 ;

-кадастровий номер :04:004:5078, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої став ОСОБА_4 ;

-кадастровий номер :04:004:5079, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої став ОСОБА_4 .
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Так, у судовому засіданні встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 06.01.2021 №48/7 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 від 30 квітня 2020 року щодо оскарження рішень та дій приватних нотаріусів і державних реєстраторів стосовно продажу та оформлення земельних ділянок, які начебто вибули із володіння ОСОБА_6 без її згоди та перелік всіх цих ділянок перелічено в подальшому в заяві по кримінальному провадженню № 0000737 від 22.06.2020.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, зокрема, державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Таким чином, з огляду на наявність наказу Міністерства юстиції України від 06.01.2021 року №48/7, відсутні підстави для існування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт зазначених в клопотанні земельних ділянок, які належать ОСОБА_4 , оскільки прокурором не доведено, що вони були об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2021, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що земельні ділянки відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Згідно із абз. 2 ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, слідчим суддею враховано, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000737 здійснюється з 22.06.2020, а відомостей про проведення будь-яких дій з арештованим майном слідчому судді стороною обвинувачення надано не було.
Крім того, органом досудового розслідування не спростовані доводи заявника, про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_4 є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що до нього може бути застосована конфіскація майна або заявлено цивільний позов.
Приймаючи до уваги те, що підозра ОСОБА_4 не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання власника майна та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчому судді не надано, у зв`язку з чим, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими, а саме клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :
Клопотання - задовольнити.
Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.02.2021 (справа №761/5802/21) у кримінальному провадженні №0000737 в частині накладення арешту із забороною користування та розпорядження (продажу, оренди та передачі у користування) на земельну ділянку, кадастровий номер :04:004:5075, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ; кадастровий номер :04:004:5076, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ; кадастровий номер :04:004:5077, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ; кадастровий номер :04:004:5078, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 ; кадастровий номер :04:004:5079, площею 0,152 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, власником якої є ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1