Справа № 296/3210/21
УХВАЛА
Іменем України

13 квітня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні №0000365 від 08.09.2020, за ознаками злочину, передбаченого частиною 4 статті 246 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив скасувати арешт транспортного засобу ЗИЛ модель 131 зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та передати безоплатно власнику ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що в рамках кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира, проведено обшук автомобіля марки ЗИЛ модель 131 1983 р.в., д.н. НОМЕР_1 ., який був вилучений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Житомирській області. В подальшому на вилучене в ході обшуку майно ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31.12.2020 накладено арешт. Вважає, що на даний час необхідно скасувати арешт, оскільки станом на 02.04.2021 року повідомлення про підозру вручено всім учасникам організованої злочинної групи, проте, ОСОБА_5 до складу злочинної групи не входить, свідком, потерпілим чи підозрюваним не являється, відношення до вчинення кримінального правопорушення немає. Крім того, станом на теперішній час із вказаним транспортним засобом проведено всі необхідні слідчі дії і будь які інші заходи проводитись не плануються, тому потреба в подальшому обтяженні транспортного засобу у вигляді арешту відпала. Доцільності тримати автомобіль на штрафмайданчику немає.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив не скасовувати арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу та спеціальної конфіскації. Пояснив, що автомобіль безпосередньо використовувався під час незаконної порубки деревини, зокрема його постійно фіксували під час слідчих дій, а зважаючи на те, що автомобіль використовувався підозрюваними на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також беручи до уваги розміщення на автомобіля спеціального обладнання з погрузки деревини, власник зможе його змінити. Крім того, прокурор вважає безпідставними посилання представника на необхідність використання автомобіля власником, оскільки автомобіль фактично використовувався третіми особами по довіреності, а підозрюваними на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оригінал якого не вилучено, а зважаючи на відсутність відомостей про місцеперебування власника, існують високі ризи, що при передачі автомобіля ОСОБА_5 , транспортний засіб буде передано іншим особа та його не можливо буде віднайти.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31.12.2020 у рамках кримінального провадження №0000365 від 08.09.2020року, за ч. 4 ст. 246 КК України, накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку від 24.12.2020 а саме: автомобіль марки «ЗиЛ 131», 1983 р.н., зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000365 від 08.09.2020 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у незаконній порубці дерев у лісах, перевезенні та зберіганні незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, вчиненим повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

31.12.2020 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку від 24.12.2020, а саме: автомобіль марки «ЗиЛ 131», 1983 р.н., зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Метою накладення арешту на вказаний автомобіль слідчим суддею зазначено необхідність забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, який являється знаряддям вчинення злочинів, містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000365 від 08.09.2020, та який необхідний для проведення судових експертиз.

Також встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля марки «ЗиЛ 131», 1983 р.н., зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_5 (а.с.8).

Проте, як вбачається з довіреності від 28.11.2018 ОСОБА_5 уповноважив ряд осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , мешканців м. Вінниці, діяти незалежно один від одного, користуватись та розпоряджатися належним йому автомобілем «ЗиЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , у тому числі продати (а.с.29).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування №АО/6771684, укладеного 06.11.2019, страхувальником цивільно-правої відповідальності виступив ОСОБА_7 , підозрюваний у провадженні (а.с.30).

Також, згідно показів свідка ОСОБА_11 , мешканця м. Вінниця, останній зазначений автомобіль «ЗиЛ 131» придбав (за техпаспортом), безпосередньо у ОСОБА_5 . У подальшому, ОСОБА_11 передав у користування автомобіль (та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) мешканцю Житомирської області ОСОБА_6 (а.с.23-26).

Слідчий суддя бере до уваги пояснення прокурора, які спростовують доводи представника ОСОБА_5 про необхідність використання автомобіля. Зважаючи на обставини справи щодо передачі автомобіля по довіреності з подальшою передачею третім особам в тому числі підозрюваним у кримінальному провадженні №0000365 від 08.09.2020 вбачається, що вказаний автомобіль власником фактично не використовувався.

Крім того, особливість комплектації автомобіля (останній обладнано для погрузки деревини), а також використання його підозрюваними без юридично зафіксованої підстави, не можна вважати, що при його передачі власнику автомобіль буде збережено у теперішньому стані, як засіб вчинення злочину.

Разом з тим, беручи до уваги, що в судовому засіданні прокурором обґрунтовано необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи, що доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою необхідність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді від 31.12.2020, а також те, що питання про скасування арешту вказано майна двічі вирішувалось іншими слідчими суддями за короткий період часу та в скасуванні арешту було відмовлено, слідчий суддя вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність підстав для скасування арешту майна.

З урахуванням наведеного клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні №0000365 від 08.09.2020, за ознаками злочину, передбаченого частиною 4 статті 246 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1