УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/4982/20

Номер провадження 1-кс/495/1986/2021

13 серпня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власників майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському клопотання представника власників майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2021 у справі № 495/4982/20,

УСТАНОВИВ:

11.08.2021 ОСОБА_4 подав на розгляд до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2021 у справі № 495/4982/20, відповідно до якого просить зняти арешт з наступного майна: екскаватор гусеничного типу марки «Вольво» жовтого кольору, на кузові якого закріплено металеву пластину з маркуванням ЕС210CL, VCEC210CC00110650, 22960, 110, 2007, грузовий автомобіль марки «Камаз» д/з НОМЕР_1 , вантажний самоскид марки «Камаз-5511», зеленого кольору, д/з НОМЕР_2 , № шасі НОМЕР_3 , грузовий автомобіль марки «МАN», д/з НОМЕР_4 , білого кольору з причепом на якому знаходиться металева пластина з № НОМЕР_5 , грузовий автомобіль марки «MAN» зеленого кольору д/з НОМЕР_6 до якого причеплений причеп на якому міститься металева пластина з № НОМЕР_7 та повернути на відповідальне зберігання особам, які є власниками вищевказаного майна.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що він є представником власників майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2021. Слідчим суддею порушено загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, порушено вимоги процесуального закону щодо накладення арешту. Зокрема, акцентує увагу слідчого судді на таких аспектах: відсутність складу будь-якого кримінального правопорушення; відсутність події кримінального правопорушення; відсутність повноважень у слідчого на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту; протокол огляду місця події є недопустимим доказом, відсутністю необхідності накладення арешту; вказує, що вилучене майно не є доказом злочину, так як слідчим порушено порядок визнання майна речовим доказом; слідчим безпідставно визнано речовим доказом майно, яке не має жодного відношення до кримінального правопорушення; саме клопотання слідчого не відповідає вимогам закону; слідчим не доведено необхідності (мети) в застосуванні арешту майна; не враховано обов`язкових умов накладення арешту.
У судовому засіданні представник власників майна підтвердив вимоги заявленого клопотання, просив таке задовольнити та скасувати арешт, накладений на вищезазначене майно.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що тримає досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, вказане майно визнано речовим доказом і наразі не відпали потреби у накладенні арешту на вказане майно. Разом з тим не заперечив щодо накладення найменш обтяжливого арешту на вказане майно і залишення арешту в частині заборони на відчуження.

Слідчий суддя дослідивши клопотання, заслухавши пояснення учасників, доходить до такого висновку.

В силу ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності.
Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Виходячи з положень КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

В ході розгляду клопотання встановлено, що за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України 21.08.2020 внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0001385.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2021 накладено арешт на майно, вилучене 04.08.2021 під час огляду місця події ділянки місцевості за географічними координатами 57 E розташованої біля с. Козацьке, Білгород-Дністровського району, Одеської області, а саме на:

відбір ґрунту з ковша екскаватору, поміщений до пакету INP1010344, зразки ґрунту відібрані на відстані 5 м. від ковша екскаватору та поміщені до пакету INP1010285 та відбір ґрунту з кузова самоскиду НОМЕР_2 , поміщений до пакету INP1010286 для збереження речових доказів у кримінальному провадженні та проведення відповідних експертиз;

екскаватор гусеничного типу марки «Вольво» жовтого кольору, на кузові якого закріплено металеву пластину з маркуванням ЕС210CL, НОМЕР_8 , 22960, 110, 2007, грузовий автомобіль марки «Камаз» д/з НОМЕР_1 , вантажний самоскид марки «Камаз-5511», зеленого кольору, д/з НОМЕР_2 , № шасі НОМЕР_3 , грузовий автомобіль марки «МАN», д/з НОМЕР_4 , білого кольору з причепом на якому знаходиться металева пластина з № НОМЕР_5 , грузовий автомобіль марки «MAN» зеленого кольору д/з НОМЕР_6 до якого причеплений причеп на якому міститься металева пластина з № НОМЕР_7 із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися цим майном до проведення необхідних експертиз для збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При дослідженні матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що арешт на майно накладений у відповідності до норм діючого кримінально процесуального законодавства України, тобто дане позбавлення права відбулось на умовах, передбачених законом, що погоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що на даний час досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не закінчено, тому не відпала потреба в арешті майна, який є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 131 КПК України.

Слідчий суддя враховує обставину, що у вчиненому правопорушенні, яке кваліфікується за ч. 2 ст. 240 КК України, зазначені транспортні засоби, щодо скасування арешту на які заявлено клопотання, можуть бути безпосередніми знаряддями вчинення кримінального правопорушення та є речовими доказами у кримінальному провадженні. Заявником у клопотанні не наведено достатніх підстав про можливість скасування заходу забезпечення кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним законодавством та не долучено доказів, які б підтверджували, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а саме в арешті транспортних засобів, відпала потреба.

На даний момент продовжу існувати сукупність підстав і підозр вважати, що це майно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити частково, залишивши арешт на вказане майно в частині заборони відчуження майна, урахуванням розумності та співрозмірності, застосувавши найменш обтяжливий спосіб арешту, щоб це не призвело до звуження певних прав та свобод людини, так як саме такий захід забезпечення кримінального провадження є достатнім задля збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні № 0001385, оскільки таке сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, що вказане майно можливо відчужити.

Керуючись ст.ст.16,100,170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власників майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2021 у справі № 495/4982/20 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2021 у справі № 495/4982/20, а саме арешт на екскаватор гусеничного типу марки «Вольво» жовтого кольору, на кузові якого закріплено металеву пластину з маркуванням ЕС210CL, VCEC210CC00110650, 22960, 110, 2007, грузовий автомобіль марки «Камаз» д/з НОМЕР_1 , вантажний самоскид марки «Камаз-5511», зеленого кольору, д/з НОМЕР_2 , № шасі НОМЕР_3 , грузовий автомобіль марки «МАN», д/з НОМЕР_4 , білого кольору з причепом на якому знаходиться металева пластина з № НОМЕР_5 , грузовий автомобіль марки «MAN» зеленого кольору д/з НОМЕР_6 до якого причеплений причеп на якому міститься металева пластина з № НОМЕР_7 в частині заборони користування вказаним майном.

Передати вказане майно на відповідальне зберігання власникам.

У задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
Повний текст ухвали складено та оголошено 18.08.2021.