Справа № 738/1281/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/188/21
Категорія - ч.2 ст.289, ч. 2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000385 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Чернігова, фактично проживав у АДРЕСА_1 , неодружений, освіта середня, не працює, раніше судимий 08.06.2010 року Новозаводським районним судом міста Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 262 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; постановою Чернігівського районного суду від 21.03.2011 року скасовано іспитовий строк та ОСОБА_8 направлено для реального відбування покарання,

засуджений за :

- ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;

- ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання з 17 серпня 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 5903,70 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що на початку червня 2020 року, в денний час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись в господарстві АДРЕСА_1 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, проник до гаража, не маючи при цьому дозволу власника транспортного засобу, та повторно, таємно заволодів мотоциклом марки «Ява-350», червоного кольору, з коляскою, 1978 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , після чого розібрав та розпиляв його на частини і продав як металобрухт, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду у сумі 22 654 грн.

16 серпня 2020 року, близько 19.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи настання тяжких наслідків, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 , умисно наніс йому один удар ліктем лівої руки в обличчя, в результаті чого останній впав на підлогу. Після цього ОСОБА_8 наніс ОСОБА_11 близько п`яти ударів ногами в область живота та близько п`яти ударів руками по лівій стороні тулуба, потім взяв сокиру та її обухом завдав два удари в область гомілкового суглобу правої ноги, чим завдав останньому тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, від яких потерпілий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у кареті швидкої допомоги.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій її підзахисного, просила змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України: за ч. 2 ст. 289 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.121 КК України - 6 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Послалась на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Вказала, що суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 . Зазначила, що у судовому засіданні місцевого суду було встановлено віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_11 , яка і призвела до виникнення конфлікту між ним та обвинуваченим, і в подальшому вчинення її підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєних кримінальних правопорушень; дані про його особу, який раніше судимий і нові умисні тяжкі злочини вчинив у період непогашеної судимості, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та місцем відбування покарання за попереднім вироком характеризується позитивно; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою в стані алкогольного сп`яніння та рецидив кримінального правопорушення; також суд врахував віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_11 та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкціями ч.2 ст.121 та ч.2 ст.289 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд приймав до уваги щирість каяття з боку винного та надавав йому шанс стати на шлях виправлення, призначаючи покарання з випробуванням, однак, ОСОБА_8 знехтував наданими шансами та вчинив нові злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.

Якщо судом встановлені обставини, що пом`якшують покарання, проте істотно не знижують тяжкості вчинених злочинів, за відсутності даних, які б позитивно характеризували особу винного, та при наявності негативних характеризуючих даних, застосування ст. 69 КК України, не допускається.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності не дають підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки не зменшують суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи сторони захисту про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4