Справа № 182/7126/20
Провадження № 1-кп/0182/208/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.02.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2020 № 0000921 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Менжинське, Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, не заміжня, на утриманні має неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7
потерплої ОСОБА_8 ,

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_3 18.03.2020 приблизно о 17.00 год. знаходилася за місцем тимчасового мешкання - у будинку АДРЕСА_3 , який за усною домовленістю винаймала на протязі тривалого часу у ОСОБА_8 разом з технікою та меблями для проживання, де у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_3 в той же день та час, скориставшись тим, що у будинку нікого не має та за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що дозвіл на розпорядженням майном ОСОБА_8 їй не надавала, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, їх караність, викрала з ванної кімнати бойлер марки «Аtlаntіс» об`ємом 80 л, ринкова вартість якого згідно висновку експерта судової-товарознавчої експертизи № 132 від 21.04.2020 складає 2 150 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_8 , чим спричинила останній матеріальний збиток на вказану суму. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядилася на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе визнала повністю, суду показала, що вона зняла половину будинку у потерпілої ОСОБА_8 . Оголошення про вказане житло побачила в газеті «Сила», це було в січні 2020 року. Відразу заплатила за квартиру за 2 місця наперед, пізніше заплатила ще за один місяць. Потім до неї переїхала її сестра ОСОБА_9 з дітьми. У лютому 2020 р. до неї зателефонувала ОСОБА_8 і сказала, щоб вона вибиралася з будинку. Вона почала заперечувати, говорила, що вона заплатила за три місяці за квартиру, а отже ще місяць може жити. Оскільки ОСОБА_8 наполягала, щоб вона виїхала, то потребувала, щоб остання повернула їй гроші, або вона, коли буде виселятися, забере бойлер. Потерпіла не повірила їй, а вона у березні 2020 р. приїхала і забрала бойлер. Бойлер привезла до гуртожитку. Стояв він у гуртожитку протягом доби. Потім сестра попросила гроші в борг. Вона пішла і заклала бойлер до ломбарду за 550 грн. на паспорт сестри ОСОБА_9 . Гроші потратила на власні потреби. Розуміє, що потерпіла не давала їй згоду на те, щоб вона забрала бойлер. Договір найму вони з потерпілою не укладали, гроші вона давала без розписки. Розуміє, що вчинила неправильно, у вчиненому кається. Просить врахувати, що у неї 2 дітей і на даний час вона вагітна третьою дитиною.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що вона раніше знайомою з обвинуваченою не була. ОСОБА_3 22.01.2020 прийшла до неї по оголошенню про оренду квартири. Тоді обвинувачена їй сподобалася, вона була доброзичливою, ввічливою, мала 2-х дітей та чоловіка. Вони заплатили їй за оренду житла 5 400 за 3 місяці. Також у них була домовленість про сплату у кінці місяця витрат на комунальні послуги по лічильникам. За кінець січня та лютий 2020 р. обвинувачена сплатила їй за комунальні послуги. Спочатку все було нормально, потім ОСОБА_3 жити у будинку перестала, а в березні туди поселилася мама обвинуваченої - ОСОБА_10 зі своїм співмешканцем, почалися п`янки, сварки. Потім ОСОБА_3 підсилила ще і свого знайомого ОСОБА_11 , а той сестру з дитиною. Потім ОСОБА_9 , сестра обвинуваченої, привезла своїх 4-х дітей. Оскільки діти залишалися самі, вона додзвонилася до ОСОБА_12 , та приїхала і забрала своїх дітей і дітей обвинуваченої. При цьому ОСОБА_13 зібрала всі речі. Вона просила ОСОБА_13 повернути їй ключ від квартири, однак ОСОБА_9 сказала, що ключ віддасть ОСОБА_3 . Строк договору скінчився 22.03.2020, оскільки залишок сплачених коштів пішли на оплату комунальних послуг, тоді вона викликала поліцію і разом з поліцією вони зайшли до квартири, тоді вона й побачила, що бойлер викрадений. Вважає, що бойлер виносили вночі, так як вона не чула і не бачила цього. ОСОБА_3 не попереджала її про те, що забере бойлер і вона згоди на це не давала. Взагалі у них конфлікту щодо оплати за найм житла не виникало. Заявлений позов підтримує у повному обсязі.
Винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 , окрім її показів та показів потерпілої ОСОБА_8 підтверджується також письмовими доказами, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000921, які були досліджені судом у судовому засіданні та судом визнані допустимими, а саме:
- електронним рапортом від 27.03.2020 згідно якого 27.03.2020 о 12.33 до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.03.2020 о 12.33 год. за адресою: АДРЕСА_3 , особи, які винаймали квартиру у заявниці виселилися 16.03.2020 та забрали ключі. На телефонні дзвінки не відповідають, на даний час телефон вимкнений. 25.03.2020 заявниця пішла до будинку та виявила, що вони викрали бойлер. Заявник: ОСОБА_8 (а.п. 7);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27.03.2020 потерпілої ОСОБА_8 , у якому вона вказує, що в період часу з 16 березня по 24 березня 2020 року невідома особа вчинила викрадення бойлеру «Атлант» з приміщення домоволодіння АДРЕСА_3 , шляхом відкриття дверей. У скоєному підозрює ОСОБА_3 (а.п. 8);
- заявою ОСОБА_8 про надання дозволу працівникам поліції на проведення огляду приміщення домоволодіння АДРЕСА_3 . (а.п. 9);
- протоколом огляду місця події від 27.03.2020 ванної кімнати, яка розташована у будинку АДРЕСА_3 . В ході огляду ванної кімнати зафіксовано місце, де раніше був встановлений бойлер, який на момент огляду відсутній. В ході проведення огляду нічого не виявлено та нічого не вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 10-13);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 132 від 21.04.2020, відповідно до якого: ринкова вартість станом на 18.03.2020 бувшого у використанні бойлера «Аtlаntіс» об`ємом 80 л, складає 2 150,00 грн. (а.п. 21-24).
- заявою ОСОБА_3 про добровільне надання співробітникам поліції для огляду та вилучення двох ключів від будинку АДРЕСА_3 та специфікації до договору фінансового кредиту, закладу (Договір 2.34656/0) (а.п. 26);
- протоколом огляду від 10.04.2020 добровільно наданих ОСОБА_3 двох ключів та специфікації до договору фінансового кредиту, закладу. Два ключі закріплені на металевому кільці. Один ключ металевий довжиною приблизно 8 см, на ручці для тримання напис «ТИТАН». Ключ без пошкоджень. Другий ключ металевий довжиною приблизно 5,5 см. У ручці для тримання є напис цифр, які напівстерті. Посередині ручок обох ключів є отвір у вигляді кола. Специфікація до договору фінансового кредиту, закладу (Договір 2.34656/0) від 18 березня 2020 року. У специфікації вказано: кредитодавець ПОВНЕ ТОВАРИСТВО «МАЛЕНИК Т. В., ОСОБА_14 , ЛОМБАРД «ГАРАНТ», від імені якого виступає відокремлений підрозділ № 2 розташований у м. Нікополі, вул. Шевченка, 180; позичальник ОСОБА_12 , мешкає АДРЕСА_4 , паспорт серія НОМЕР_1 . Дата повернення кредиту 17.04.2020. Предмет застави: вживаний товар, побутова техніка, бойлер «Аtlаntіс». Оцінна вартість 550 грн., сума до повернення 732 грн., з урахуванням знижки 704 грн. Вказані речі вилучено. До протоколу огляду додано копію специфікацію до договору фінансового кредиту, закладу (Договір 2.34656/0) (а.п. 57-59);
- розпискою ОСОБА_8 , про отримання від співробітників поліції двох ключів (а.п. 31).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (кримінального проступку).
При цьому суд враховує, що стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Також суд ураховує обставини справи та особу винної.
Так, обвинувачена ОСОБА_3 вважається такою, що не має судимості (а.п. 47), не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 55). Також суд враховує що обвинувачена на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 48-49), не заміжня, на утриманні має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці нею свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що вона більше подібного не вчинить і бажає виправитись.
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
Кримінальний проступок ОСОБА_3 вчинено 18.03.2020, тобто до набрання чинності нової редакції санкції ч. 1 ст. 185 КК України, яка посилює покарання у виді штрафу, але в цілому пом`якшує покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі по тексту - Закон), який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, якими введено такий вид кримінальних правопорушень як кримінальний проступок, визначено строки погашення судимості за цей вид кримінального правопорушення, тощо. Також вказаним законом санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, викладена в іншій редакції, що відповідно відносить вказане кримінальне правопорушення до кримінальних проступків.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України в редакції зазначеного Закону передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
При цьому, відповідно до приписів ч. 3 ст. 5 КК України, розмір штрафу, який в новій редакції, більший ніж в попередній, повинен визначатися в розмірі, встановленому попередньою редакцією санкції статті, а саме - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії, у виді штрафу (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009), з врахуванням вимог ч. 3 ст. 5 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди, суд враховує наступне.
Так, по справі заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 майнової шкоди заподіяної в наслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 2 150 грн. 00 коп.
Обвинувачена цивільний позов визнала у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки визнані обвинуваченою та її дії знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням події кримінального правопорушення (кримінального проступку) та наслідками у вигляді збитків для потерпілої ОСОБА_8 в сумі 2 150 грн. 00 коп.
Речові докази:
-копію специфікації до договору фінансового кредиту, закладу (Договір 2.34656/0) від 18 березня 2020 року, яку долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- зв`язку ключів у кількості двох штук, яку передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи № 132 від 21.04.2020, згідно довідки в сумі 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченню за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009) і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 у відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням 2 150 (дві тис. сто п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
Речові докази:
-копію специфікації до договору фінансового кредиту, закладу (Договір 2.34656/0) від 18 березня 2020 року, яку долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- зв`язку ключів у кількості двох штук, яку передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1