Справа №132/1905/18
Провадження №1-кп/127/817/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000144 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області м. Кривий Ріг, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України, -

Встановив:

В проваджені Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України.

15.04.2021 між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, визнав фактичні обставини справи встановлені досудовим розслідуванням. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 не заперечив проти затвердження угоди про визнання винуватості.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_9 не з`явився, однак прокурором надана письмова заява ОСОБА_9 про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_10 не з`явився, однак від нього до суду надійшла письмова заява про розгляд кримінального провадження без його участі, щодо міри покарання покладається на розсуд суду, щодо укладення угоди про визнання винуватості не заперечує.

Представник потерпілого ТОВ «Транс-Сервіс-1» в судове засідання не з`явився, однак прокурором надана письмова заява директора ТОВ «Транс-Сервіс-1» про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Представник потерпілого ПП «АП`Укртранс» в судове засідання не з`явився, однак прокурором надана письмова заява представника ПП «АП`Укртранс» про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, додані до нього документи та угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 470 КПК України, прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Разом з тим, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає вищезазначеним критеріям, а саме умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону, зокрема, умови угоди не відповідають інтересам суспільства, з огляду на наступне.

Так, в згідно угоди ОСОБА_6 зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за обставинами викладеними в обвинувальному акті та незалежно від судової інстанції, надавати викривальні покази під час здійснення судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні стосовно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з якими він діяв у складі організованої групи.

Разом з тим, як було встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_6 та іншим обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 інкримінується вчинення одних і тих самих злочинів, щодо тих самих потерпілих, тому беззастережне визнання винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставинами викладеними в обвинувальному акті, само по собі викриває дії обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з якими він діяв у складі організованої групи.

Отже, зобов`язання обвинуваченого надавати викривальні покази, не містить обов`язків обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення іншою особою або фактів надання обвинуваченим будь якої допомоги в установленні невідомих обставин кримінального правопорушення, а спрямоване лише винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченого в частині призначення пом`якшеного покарання.

Крім того, прокурором в судовому засіданні необґрунтовано наявність в діях обвинуваченого обставин активного сприяння розкриттю злочину, не наведено фактів надання обвинуваченим будь-якої допомоги в установленні невідомих обставин справи, а відтак у суду відсутні належні правові підстави вважати, що умови угоди відповідають суспільним інтересам.

Також, згідно змісту даної угоди, сторони досягли домовленості щодо призначення ОСОБА_6 узгодженого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме, за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Разом з тим, узгоджена сторонами міра покарання не відповідає вимогам закону, оскільки сторонами не наведено підстави для застосування ст. 69 КК України та відповідно ст. 75 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України санкція якої передбачає покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Положеннями ст. 69 КК України визначено, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, може бути обумовлено: 1) наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) тяжкість вчиненого злочину; 3) урахування особи винного, що передбачає урахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного.

Так, в угоді про визнання винуватості в якості пом`якшуючих обставин зазначено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей в силу ст. 89 КК України, позитивну характеристику, відсутність перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра, перебування на утриманні хворої матері похилого віку та малолітньої доньки 2008, відсутність обставин обтяжуючих покарання та повне відшкодування шкоди усім потерпілим у кримінальному провадженні.

Разом з тим, прокурором не було враховано те, що під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 порушував умови обраного відносно нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, довгий час ігнорував виклики суду та ухилявся від суду, тим самим своїми діями створюючи перешкоди для розгляду кримінального провадження в суді, в зв`язку з чим, обвинуваченого ОСОБА_6 було оголошено в розшук.

Зазначені вище обставини колегія суддів вважає такими, що не можуть свідчити про щире каяття та активне сприяння особи в розкритті злочинів.

Щодо інших зазначених в угоді обставин, що пом`якшують покарання, суд зауважує, що вони відносяться більше до даних які характеризують особу обвинуваченого та у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість застосування ст. 69 КК України та виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Окрім того, посилання сторін, як на пом`якшуючу обставину, перебування на утриманні ОСОБА_6 хворої матері похилого віку, спростовується матеріалами кримінального провадження, оскільки згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.05.2020, ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, визначені в угоді про визнання винуватості обставини, що пом`якшують покарання, фактично є обставинами, які прокурор зобов`язаний врахувати при вирішенні питання про можливість укладення самої угоди, відповідно до вимог ст. 470 КПК України.

Отже, угода не містить обґрунтування того, які саме обставини та внаслідок чого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому сторонами при укладенні угоди про визнання винуватості та узгодженні покарання, ст. 69 КК України була застосована безпідставно.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що визначена в угоді міра покарання не зможе в повній мірі виконати покладену на неї мету, оскільки застосовуючи покарання, суд, серед іншого, таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільне небезпечними і всі особи зобов`язані уникати їх вчинення. Сама можливість караності таких діянь виступає засобом стримування осіб, схильних до кримінально-протиправної поведінки.

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання за своїм видом та розміром не відповідає характеру, тяжкості вчиненого злочину та особі винного, тому визнає умови угоди такими, що не відповідають інтересам суспільства та суперечать вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердження угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, не вбачає законних підстав для її затвердження.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК у випадку відмови у затвердженні угоди судове провадження продовжується в загальному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості суперечить вимогам КПК України та закону, а тому зазначена угода, відповідно до вимог ст. 474 КПК України, не може бути затверджена судом а судове провадження кримінального провадження слід продовжити в загальному порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 370-372, 470, 472, 474 КПК України, суд -

Ухвалив

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 15 квітня 2021 року між прокурором прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному проваджені № 0000144, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України відмовити.

Продовжити судове провадження кримінального провадження № 0000144 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України, в загальному порядку.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: