В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 лютого 2021 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою, неодруженого,працюючого неофіційно зварювальником,мешкає та зареєстрований в АДРЕСА_1 ,раніше судимого

31.05.2010 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ч.2 ст.186,ч.2 ст.190 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки

25.04.2012 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ч.3 ст.185,71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі

04.08.2014 р.Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.345,71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,звільнився 16.09.2015 р.з Личаківської ВК № 30 по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст. 185 ч.2,ст. 186 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20.03.2017 р.приблизно о 06.10 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,діючи повторно,з корисливих мотивів,шляхом віджиму замка вхідної двері за допомогою металевої монтировки, яку він заготовив заздалегідь, проник до будинку АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_4 попрямував до кімнати,де мешкає ОСОБА_6 ,за допомогою металевої монтировки шляхом віджиму зламав замок вхідних дверей у кімнату ОСОБА_6 ,у такий спосіб проник до кімнати останнього,звідки викрав телевізор марки DEX модель LE-2440Мы дистанційний пульт до нього вартістю 3000 гр.,який належить ОСОБА_6 .

З викраденим майном ОСОБА_7 вийшов у коридор будинку,де його протиправні дії були помічені ОСОБА_8 ,яка відчинила у коридор двері з поруч розташованої кімнати,проте ОСОБА_4 ,розуміючи,що його дії були помічені,але незважаючи на це,протиправні дії не припинив,рукою закрив двері та у такий спосіб заштовхнув ОСОБА_8 до кімнати,зник с місця злочину з викраденим майном,яким в подальшому розпорядився на власний розсуд,чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 3000 гр.

08.06.2017 р.приблизно об 11.45 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,діючи повторно,з корисливих мотивів,перебуваючи біля магазинів «Єва»,»М`ясо»,»Зоря»,розташованих за адресою м.Запоріжжя,вул.Іванова 18/64,скориставшись тим,що потерпілий ОСОБА_9 зайшов до магазину та залишив без нагляду велосипед марки Specialized у корпусі чорного кольору вартістю 6000 гр., шляхом вільного доступу таємно викрав вказане майно,яким в подальшому розпорядився на власний розсуд,чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчинені інкримінованих йому злочинів.

Пояснив,що 20.03.2017 р.,маючи потребу у грошових коштах,він вирішив вчинити крадіжку з житла знайомого ОСОБА_6 ,у якого бував вдома та бачив телевізор «плазму». Знаючи про те,що вранці потерпілий йде з дому на роботу, ОСОБА_4 приблизно о 06.00 ранку за допомогою металевої монтировки шляхом віджиму зламав замок вхідних дверей у будинок та у кімнату ОСОБА_6 ,звідки забрав телевізор,прямуючи до виходу,побачив відчинені двері з іншої кімнати,та щоб його не затримали сусіди ОСОБА_10 ,зачинив двері рукою,з викраденим телевізором попрямував у ломбард,де телевізор здав у заклад за готівку,кошти витратив на власні потреби.У червні 2017 р.у денний час біля магазинів по АДРЕСА_3 побачив велосипед, володілець якого залишив його без нагляду та пішов у магазин,скориставшись цим,забрав велосипед та поїхав на ринок «Анголенко»,де за грошові кошти 1800 гр.продав його знайомому,гроші витратив на власні потреби.Розкаявся у скоєному,відшкодував потерпілим завдану шкоду шляхом повернення викраденого майна.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії по ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна(грабіж),вчинений повторно,поєднаний з проникненням у житло;по ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),вчинене поротно.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання ,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого:має постійне місце проживання,де характеризується позитивно,неодружений,на обліках у лікарняних закладах із шкідливими звичками не перебуває.

Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого,суд не встановив.

Обставинами,що пом`якшують покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений послідовно визнає винуватість у вчиненні протиправних дій,які ставляться йому за провину,відшкодував потерпілим завдану шкоду шляхом повернення викраденого майна,про що останні повідомили суд та не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого(а.с.55 т.1).

Обвинувачений,хоча раніше і був судимий,проте став на шлях виправлення,у період після скоєння інкримінованих йому злочинів неофіційно працював,мешкає у сім`ї,що свідчить про критичну оцінку до свого суспільно небезпечного та некорисного способу життя,бажання його змінити,дотримуючись моральних засад суспільства щодо законослухняної поведінки.

Також при призначенні покарання суд вважає необхідним застосувати положення ст.70 ч.1 КК України,оскільки обвинуваченим вчинено кілька злочинів,які утворюють сукупність.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у цьому кримінальному провадженні від 27.10.2017 р. ОСОБА_4 був засуджений ст.185 ч.2, ст.186 ч.3,ст.70 ч.1 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі ,із застосуванням ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього певних обов`язків,передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

В силу приписів ст.416 КПК України,після скасування ухвалою від 22.11.2018 р.судом апеляційної інстанції вироку у даній справі від 27.10.2017 р.не у зв`язку із необхідністю посилення покарання,при новому розгляді справи суд обмежений у застосуванні кримінального закону в частині призначення покарання,яке не може бути більш суворим,ніж призначене вироком,що був скасований.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

До обвинуваченого під час досудового розслідування обирався запобіжний заходу у виді домашнього арешту ,строк дії якого сплив 23.05.2017 р.,прокурор не заявляв клопотання щодо обрання до обвинуваченого запобіжного заходу.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочинів,передбачених ст.185 ч.2,ст.186 ч.3 КК України та призначити йому покарання

по ст.185 ч.2 КК України у виді 3 років позбавлення волі

по ст.186 ч.3 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України,за сукупністю злочинів,застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти)років позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України,обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавленні волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-телевізор марки DEX модель LE-2440М та дистанційний пульт до нього,передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ,повернути потерпілому за належністю;

-велосипед марки Specialized у корпусі чорного кольору,переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 ,повернути потерпілому за належністю;

-сліди папілярних узорів рук,змиви та контрольні змиви,слід низу взуття,передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП по квитанції № 588 від 26.04.2017 р.-знищити;

-пару кросівок чорного кольору, які є власністю ОСОБА_4 та передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП по квитанції № 587 від 26.04.2017 р.-повернути ОСОБА_4 як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1