Справа № 333/2873/21
Провадження №1-кп/333/68/21
ВИРОК

Іменем України
24 травня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

02.08.2012 Оболонським районним судом м. Києва за ч.ч. 1,2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
09 квітня 2019 року приблизно о 04 годині 39 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою особою, з корисливих мотивів, вважаючи, що його дії залишаються ніким не поміченими, шляхом злому ролету та вхідних дверей, проник до приміщення салону краси, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . звідки, з метою подальшого продажу, намагався викрасти майно, яке належить ОСОБА_9 а саме: перфоратор «Вітязь» вартістю 1000 грн.; електродриль «Компас» вартістю 500 грн.; шуруповерт «Вітязь» вартістю 500 грн.; газовий обігрівач вартістю 1800 грн.
Всього майна на загальну грошову суму 3800 грн.
Також майно яке належить ОСОБА_6 , а саме: світильники точкові накладні СВБ-001-110 у кількості 9 штук кожна з яких вартістю 250 грн., загальною вартістю 2250 грн.; решітки вентиляційні «Домовент» ДВ 150с у кількості 13 штук кожна з яких вартістю 48 грн. 96 коп., загальною вартістю 636 грн. 48 коп.; решітки вентиляційні «Фланец Вентс» ф0 125 у кількості 9 штук кожна з яких вартістю 27 грн., загальною вартістю 243 грн.; світлодіодні лампи 5 ВТ у кількості 30 штук кожна з яких вартістю 30 грн., загальною вартістю 900 грн.; тепловентілятор вартістю 2000 грн.
Всього майна на загальну грошову суму 6029 грн. 48 коп.
Однак не вчинив усіх дій які вважав необхідними для доведення до кінця, з причин які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками Олександрівського MB Управління поліції охорони на місці скоєння злочину.
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, під час якого особа з причин, що не залежали від її волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
2. Показання обвинуваченого
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив суду, що в цей день він проходив біля салону краси, і до нього підійшов незнайомий хлопець і попросив за гроші допомогти винести з приміщення салону речі. Оскільки, він в цей час вживав наркотичні засоби і йому були потрібні значні кошти, він погодився вчинити крадіжку. Коли вони почали виносити то побачив, що до приміщення під`їхали працівники поліції. Вони почали втікати, однак його затримав працівники полії. Щиро розкаюється, більше вчиняти крадіжок не буде, оскільки пройшов курс лікування від наркотичної залежності.

3. Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних під час судового розгляду свідків:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні пояснив, що 09.04.2019 він з напарником прибув за викликом за адресою: АДРЕСА_3 ., з автомобіля побачив, як з приміщення салону, де були пошкоджені ролети вхідних дверей, вибігли двоє незнайомих чоловіків, які були одягнуті в одяг темного кольору, один з яких був в кепці, а другий в капюшоні. Потім він вийшов з автомобіля та побіг за ними, не втрачаючи з поля зору крикнувши «стій буду стріляти». Після команди, один з них зупинився, він підбіг до нього та провів його до салону. Чоловіка в темному одязі та кепці був затриманий та доставлений до райвідділу поліції. Перед доставкою, він візуально обстежив приміщення салону та вияв, що викрадене майно було підготовлено для виносу, але крадії не встигли цього зробити.

4. Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, які зібрані в порядку, передбаченому процесуальним законом, а саме:

- даними з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2019, де потерпілим ОСОБА_6 зазначено, що приблизно о 04:00 годин 09.04.2019 невідома особа викрала майно, яке належить йому праві приватної власності;

- даними з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2019, де потерпілим ОСОБА_9 зазначено, що приблизно о 04:00 годин 09.04.2019 невідома особа викрала майно, яке належить йому праві приватної власності;

- даними з Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно яких 09.04.2019 внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та присвоєно номер №0001166, а саме невстановлені особи, знаходячись по АДРЕСА_3 шляхом злому металевих ролетів проникли до нежитлового приміщення №147 буд №13А, однак були затриманні працівниками поліції;

даними протоколу огляду місця події від 09.04.2019 з ілюстраційною таблицею до нього згідно яких, встановлено, що 09.04.2019 слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій в присутності двох понятих, здійснила огляд приміщення салону, який розташований по АДРЕСА_3 біля входу виявлені два поліетиленові пакети в ході огляду яких виявлено викрадені речі.

Протоколом затримання особи від 09.04.2019 де зазначено, що ОСОБА_7 затримано о 04.30 годин біля салону, який розташований по АДРЕСА_3 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2019 встановлено, що свідок ОСОБА_10 , в присутності понятих, біля будинку АДРЕСА_3 розповів про події, що мали місце 09.04.2019, а саме, що 09.04.2019 він з напарником прибув за викликом за адресою: АДРЕСА_3 ., з автомобіля побачив, як з приміщення салону, де були пошкоджені ролети вхідних дверей, вибігли двоє незнайомих чоловіків, які були одягнуті в одяг темного кольору, один з яких був в кепці, а другий в капюшоні. Потім ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та побіг за ними, не втрачаючи з поля зору крикнувши «стій буду стріляти». Після команди, один з них зупинився, ОСОБА_10 підбіг до нього та провів його до салону. Чоловіка в темному одязі та кепці був затриманий та доставлений до райвідділу поліції. Перед доставкою, було візуально обстежено приміщення салону та виявлено, що викрадене майно було підготовлено для виносу, але крадії не встигли цього зробити.

Судом також досліджувався диск СD-R з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 .

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Таким чином, вказані докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_7 злочину.

Під час судового розгляду суд дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86)

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (перебуває на обліку у наркологічному диспансері) на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, характеризуючі особистість обвинуваченого раніше судимого, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 являється: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_7 конкретні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо без ізоляції його від суспільства, тому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 368, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Відповідного до вимог п. 2, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Речові докази:
- мобільний телефон «Алкатель» в корпусі срібно-золотистого кольору з кнопковою клавіатурою з сім картою оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , які зберігаються в камері речових доказів відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій повернути обвинуваченому ОСОБА_7
- диск з відеозаписом з бодікамер працівників поліції з 09.04.2019 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1