У Х В А Л А

25 березня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
представника заявника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ТОВ «Рівне-Етил» - адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_5 , що діє в інтересах ТОВ «Рівне-Етил» звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого/прокурора, в якій вказує, що він звернувся до прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 з клопотанням про вжиття заходів, а саме знищенням відомостей, речей та документів у кримінальному проваджені №0000049 від 16 грудня 2020 року, а саме протокол обшуку від 16.12.2020 року, висновка експерта №КСЕ-19/111-20/61529 від 22.12.2020 року. Однак прокурор його клопотання не розглянув у передбачений КПК спосіб.
В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав з викладених в ній обставин та просив суд її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечили щодо скарги, просили суд відмовити у її задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.
Право на оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника, слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.
Аналізуючи норму ст. 303 КПК, суд виходить з того, що обмеження права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що зачіпають права та законні інтереси громадян, лише на тій підставі, що ці особи не визнані в належному порядку учасниками провадженні або не віднесені коментованою статею КПК до осіб, чи обмежені в оскарженні, котрі мають право оскаржувати те чи інше рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, не відповідає основним положенням Конституції України. Адже єдиним критерієм, що дозволяє визначати, які дії чи бездіяльність органу дізнання, слідчого, прокурора, які рішення цих органів та осіб можуть бути оскаржені до суду та хто саме має право на таке оскарження, є обмеженням конституійних прав і свобод громадян, а також перепоною для доступу до правосуддя. В цих випадках необхідно керуватись нормами Конституції України, які є нормами прямої дії.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 4 ст. 38КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Як встановлено в ході судового розгляду, в провадженні СУ ГУ ДФС у Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000049 від 16.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.
10.02.2021 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 з клопотанням про знищення матеріалів кримінального провадження, однак прокурор письмовим повідомленням відмовив у його задоволенні.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
На час розгляду скарги, з дня звернення адвоката ОСОБА_5 до прокурора з вищевказаним клопотанням, останнім не винесено жодного процесуального документу щодо розгляду вказаного клопотання.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що лист - відповідь прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_3 , не є в розумінні ст. 220 КПК України результатом розгляду даного клопотання.
Відповідно до ст. 124 Конституції України - правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно ч. 1 ст. 28 КПК України - під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є необхідно об`єктивними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України - рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
В ході судового розгляду було встановлено, що підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 204 КК України до ЄРДР було те, що «16.12.2020 року на телефон чергової частини ГУ ДФС у Рівненській області надійшло повідомлення від співробітника ГУ ДПС у Волинській області ОСОБА_7 про те, що на автозаправці WOG в с. Біла Криниця Рівненського району виявлено цистерну об`ємом 24 тони, якою здійснюється транспортування спиртовмісної рідини. Згідно документів здійснюється перевезення розчину. За наявною інформацією дана цистерна виїхала з спиртзаводу в с. Шпанів, Рівненського району» .
Так, з матеріалів справи встановлено, що 16 грудня 2020 року на території АЗС «WOG» за адресою Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Біла Криниця, було проведено невідкладну слідчу дію - обшук, який проводився старшим слідчим з ОВС ВРКП СУ ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_4 . В результаті було складено протокол обшуку від 16 грудня 2020 року, та вилучено майно згідно протоколу.
18 грудня 2020 року старшим слідчим ВРКП СУ ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби у Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 було подано до Рівненського міського суду клопотання про проведення обшуку т.з. DAF н.з. НОМЕР_1 та напівпричепа (автоцистерни) GOFA н.з. НОМЕР_2 .
Одночасно з поданням вищезазначеного клопотання ОСОБА_4 було подано клопотання про накладення арешту на т.з. DAF н.з. НОМЕР_1 , напівпричепа (автоцистерни) GOFA н.з. НОМЕР_2 та документи згідно протоколу обшуку.
Ухвалами слідчої судді Рівненського міського суду від 18 грудня 2020 року було відмолено у задоволенні клопотань старшого слідчого ОСОБА_4 про проведення обшуку та про арешт тимчасово вилученого майна.
17.12.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про призначення комплексної судової експертизи матеріалів, речовин і виробів та судової товарознавчої експертизи.
22.12.2020 року Київським НДЕКЦ було підготовлено та направлено експертний висновок №КСЕ-19/111-20/61529, згідно якого об`єкти дослідження із залишками були запаковані та поверненні ініціатору проведення такої експертизи, тобто старшому слідчому ОСОБА_4 .
10.02.2021 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 із клопотанням про знищення матеріалів кримінального провадження.
15.02.2021 року отримано відповідь, у формі листа №10/1-32вих-21 із відмовою у задоволені такого клопотання.
Так, згідно ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 255 КПК України відомості, речі та документи, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які прокурор не визнає необхідними для подальшого проведення досудового розслідування, повинні бути невідкладно знищені на підставі його рішення, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті та статтею 256 цього Кодексу.
У разі якщо власник речей або документів, отриманих у результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, може бути зацікавлений у їх поверненні, прокурор зобов`язаний повідомити його про наявність таких речей або документів у розпорядженні прокурора та з`ясувати, чи бажає він їх повернути. Допустимість дій, передбачених цією частиною, та час їх вчинення визначаються прокурором з урахуванням необхідності забезпечення прав та законних інтересів осіб, а також запобігання завданню шкоди для кримінального провадження.
Отже, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання прокурора чи погодженого з прокурором клопотання слідчого про обшук, то встановлені внаслідок проникнення до житла чи іншого володіння особи докази вважаються недопустимими для використання їх не лише у цьому, а й у будь-якому іншому кримінальному провадженні.
Адже згідно сталої доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
Конституційний Суд України зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначені у законі дії, спрямовані на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43Рішення у справі „Шмалько проти Українивід 20 липня 2004 року).
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах законності та верховенства права.
У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Оскільки отримана слідчим, прокурором у результаті таких дій інформація не використовується у кримінальному провадженні, вона підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 КПК, а вилучені речі або документи, які становлять цінність для їх володаря і не заборонені для використання в цивільному обігу, повинні бути повернуті особі, в якої вони вилучені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.
Зобов`язати слідчого ГУ ДФС у Рівненській області та прокурора Рівненської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000049 від 16 грудня 2020 року, знищити отриманні докази внаслідок обшуку проведеного 16 грудня 2020 року за адресою: Рівненська обл., Рівненського р-н., с. Біла Криниця, а саме протокол обшуку від 16.12.2020 року з додатками та висновок експерта Київського НДЕКЦ №КСЕ-19/111-20/61529 від 22.12.2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1