ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2181/21
Номер провадження 11-cc/819/162/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретаря ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000336 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 15 квітня 2021 року, включно. Визначено відносно підозрюваного заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана ухвала містить лише виклад обставин, наведених в клопотанні слідчого, які судом не досліджувалися та не встановлювалися, і не містить жодних висновків слідчого судді.

Підозра ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України являється необґрунтованою.

Повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0000336 не містить чітких вказівок які саме дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Слідчий суддя не обґрунтував своїх висновків про наявність існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Затримання підозрюваного являється незаконним. Зауважує, що ОСОБА_7 був затриманий в рамках іншого кримінального провадження, про яке жодним чином не зазначено ні в клопотанні слідчого, ні в оскаржуваному судовому рішенні.

Також, на думку захисника, визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для підозрюваного.

Вважає, що є підстави для обрання відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави у значно меншому розмірі.

Захисник адвокат ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів вказаних вимог закону під час розгляду клопотання слідчого відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався в повному обсязі.
Так, задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, непрацевлаштований, власного житла не має, міцних соціальних зв`язків не має, органом досудового розслідування доведено існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність, вказаним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими та такими, що спростовуються долученими до клопотання слідчого матеріалами.

Як вбачається із матеріалів провадження, 18 лютого 2021 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п.18-21).

18 лютого 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України (а.п.22-25).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в протоколах допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.п.36-41, 46-48, 62-69, 93-100), протоколах огляду від 16.12.2020 року, 23.01.2021 року, 17.02.2021 року (а.п.49-59, 75-83, 106-111), висновку експерта №СЕ-19/122-20/2148-МРВ від 21.12.2020 року (а.п.60-61), висновку експерта №СЕ-19/122-21/561-МРВ від 27.01.2021 (а.п.84-85), протоколі про результати проведення негласної (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 17.12.2020 року, 28.01.2020 року (а.п.70-71, 88-90), протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_7 від 17.12.2020 року, 26.01.2021 року (а.п.72-74, 86-87), протоколі огляду речей від 16.02.2021 року (а.п.92), протоколах огляду від 17.02.2021 року (а.п.103-105, 112-113), протоколах обшуку від 18.02.2021 року (а.п.144-149, 160-164), протоколах про результати проведення негласної (розшукової) дії-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 17.11.2020 року. (а.п.114-116, 117-133), іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, а доводи апеляційної скарги захисника, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, відомості про особу підозрюваного, який неодноразово судимий (а.п.12-14), звільнився з місць позбавлення волі 23 січня 2019 року, проте на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, вчинених в період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, що свідчить про його схильність до скоєння кримінальних правопорушень. Докази офіційного працевлаштування, наявності постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків підозрюваного відсутні.

Слідчий суддя вірно зважив на те, що ОСОБА_7 власного житла не має, проживає разом з ОСОБА_13 , яка також являється підозрюваною у даному кримінальному провадженні. В матеріалах провадження наявна копія паспорта ОСОБА_7 , проте згідно показів останнього в судовому засіданні суду першої інстанції він втратив паспорт за невідомих обставин, крім того, доводи підозрюваного про те, що він зареєстрований по АДРЕСА_3 документально не підтверджені.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення, характер дій та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, факт того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, які вчинялися протягом тривалого проміжку часу за попередньою змовою групою осіб з метою отримання прибутку, наразі органом досудового розслідування підозрюваному інкримінується чотири епізоди злочинної діяльності, а також те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має міцних соціальних зв`язків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. При цьому, наведені відомості про особу підозрюваного вказують на неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, як про те вказує апелянт.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про, те що стороною обвинувачення не доведено існування правових підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 був затриманий в рамках іншого кримінального провадження, його затримання є незаконним позбавлені правових підстав з огляду на те, що хоча ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України в рамках кримінального провадження №0000043 (а.п.18-21), проте постановою прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури від 18.02.2021 року матеріали досудових розслідувань №0000336, №0000042 та №0000043 об`єднані під єдиним №0000336 (а.п.179-180).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що оскаржувана ухвала містить лише виклад обставин, що були наведені в клопотанні слідчого, і не містить жодних висновків слідчого судді суперечать дійсності та спростовуються текстом оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді в частині визначення розміру застави.

Так, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч.5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, при визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя врахував обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, майновий стан, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і прийняв обґрунтоване рішення про те, що застава має бути визначена в середній межі розміру, що передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800 грн.

Враховуючи перелічені вище обставини кримінального провадження, а також відомості про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується із таким рішенням слідчого судді.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірно великим для підозрюваного, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином підстави для зменшення розміру застави, на думку колегії суддів, відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді та зміни розміру застави, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4