Справа № 296/5105/21
УХВАЛА

Іменем України

04 червня 2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Житомира клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0003945 від 13.11.2020 у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеса, не працюючого, одруженого, з середньою спеціальною освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2008 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 289, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 289, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 357, ст. 290, ст.198 КК України, зміненому ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.10.2008 з призначенням покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненому від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» 13.06.2014; 17.12.2020 вироком Володарського районного суду Київської області за ст. 198 КК України до 1-го року позбавлення волі із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,
встановив:
До Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0003945 від 13.11.2020.
В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у минулому раніше судимий за корисливі злочини та відносно якого на даний час у Івано-Франківському міському суді на розгляді перебуває обвинувальний акт у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.289, ст.290 КК України, на шлях виправлення не став та визначивши для себе єдине джерело прибутку незаконне заволодіння транспортними засобами підозрюється у вчиненні нового злочину за наступних обставин.
Так у достовірно невстановлений час, однак не пізніше 00 год. 20 хв. 12.11.2020 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, відповідно до раніше узгодженого плану дій, керуючись корисливим мотивом із метою незаконного заволодіння транспортним засобом прибули до м. Житомира.
Реалізуючи спільний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, групою осіб ОСОБА_5 та невстановлені у ході досудового розслідування особи оглянули двори багатоповерхових будинків у м. Житомирі, де неподалік від будинку АДРЕСА_3 помітили автомобіль марки «TOYOTA RAV-4» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .
У подальшому, близько 00 год. 30 хв. 12.11.2020, ОСОБА_5 та невстановлені у ході досудового розслідування особи, не припиняючи свої злочинні дії, керуючись корисливим умислом, розмістилися у зручному для спостереження за обстановкою місці, переконалися що їх дії є непоміченими, діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшовши до обраного автомобіля «TOYOTA RAV-4» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , за допомогою раніше застосованих технічних засобів, відкрили його дверцята та шляхом запуску двигуна виїхали із двору вищевказаного будинку.
Таким чином, ОСОБА_5 та невстановлені у ході досудового розслідування особи незаконно, повторно, за попередньою змовою групою осіб заволоділи автомобілем «TOYOTA RAV-4» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 27000 доларів США, який належить ОСОБА_8 , чим спричинили останній матеріального збитку на вищевказану суму.
Вказані обставини наразі кваліфіковані досудовим розслідуванням за ч.3 ст.289 КК України.
03.06.2021 повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а саме, в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.
Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначив, що:
- причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами;
- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої;
- тяжкість покарання є суттєвою обставиною при оцінюванні ризику можливого переховування від слідства та суду;
- на існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо можливого переховування від слідства та суду суттєво впливає той факт, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, має непогашені судимості, перебуває на іспитовому терміні, є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, підозрюється у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб;
- наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки повне коло осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення та усі речові докази органом досудового розслідування наразі не виявлено та не вилучено, а тому, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування;
- існування ризику, визначеного п.3 ч.1 ст.177 ЦПК України, так як кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, яка потребує з`ясування обставин вчинення злочину шляхом, зокрема, проведення допитів потерпілого та свідків, а перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх;
- наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ознайомившись з матеріалами досудового розслідування в обсязі, доданому до клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_9 може вчиняти спроби спілкуватися зі співучасниками, у тому числі, дистанційно, та попереджати останніх про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо. Підозрюваний може орієнтувати інших співучасників про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб;
- існування ризику, визначеного п.5 ч.1 ст.177 КАК України, так як характер та послідовність вчинення злочинів, за які ОСОБА_5 раніше було засуджено, та у вчиненні якого останній наразі підозрюється може свідчити про те, що вчинення кримінальних правопорушень корисливого характеру є способом отримання джерел доходів для прожиття;
- застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним спробам перешкоджати досудовому розслідуванню.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав, зазначених у ньому, та просили його задовольнити, посилаючись на ризики, передбачені ст.177 КК України. Враховуючи розмір завданої підозрюваним ОСОБА_5 шкоди у розмірі 27 000,00 доларів США, прокурор просив визначити заставу в розмірі 700 000 грн.
Захисник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки підозрюваний має на утриманні дітей. Зазначив, що підозрюваний переховуватися від органів досудового розслідування та суду не буде, оскільки, хоча і притягувався до кримінальної відповідальності, однак в розшуку не був. Зазначений прокурором розмір застави є завеликим для підозрюваного, а тому просив визначити заставу у розмірі 100-150 тисяч гривень.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Зазначив, що буде належним чином виконувати процесуальні обов`язки та з`являтися до слідчого. Вважає себе невинуватим, оскільки автомобіль, незаконне заволодіння яким йому інкримінується, придбав за власні кошти.
Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо наявності обґрунтованої підозри.
Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення
Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 12.11.2020; протоколом огляду місця події від 12.11.2020; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 13.05.2021; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; протоколом про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 25.03.2021; протоколом про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 01.04.2021; протоколом про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 07.04.2021; протоколом про результати проведення аудіо-,відео контролю особи від 08.04.2021; протоколом про результати проведення аудіо-,відео контролю особи від 22.04.2021; протоколом про результати проведення аудіо-,відео контролю особи від 14.04.2021; протоколом про результати проведення аудіо-,відео контролю особи від 11.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.06.2021; протоколом допиту потерпілої від 04.06.2021; протоколом обшуку аід 03.06.2021; ухвалою слідчого судді від 04.06.2021.
Щодо наявності ризиків та можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.
Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що вони є обґрунтованими.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
На обґрунтування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує, що тяжкість покарання збільшує його ймовірність. У контексті наведеного ризику слід також зазначити, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі за ч.2 та ч.3 ст.289 КК України, має непогашені судимості, перебуває на іспитовому терміні, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює.
Слідчий суддя також не виключає ризику впливу підозрюваного, у разі його перебування на волі, на осіб, повне коло яких ще встановлюється органом досудового розслідування в кримінальному провадженні №0003945 від 13.11.2020.
Крім того, існує ризик знищення, переховування, спотворення речових доказів підозрюваним, оскільки такі органом досудового розслідування в повному обсязі не виявлено та не вилучено.
Також слідчий суддя враховує доводи прокурора та слідчого щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 є раніше судимою особою, вчиняв кримінальні правопорушення корисливого характеру, що збільшує ймовірність подальшої протиправної поведінки підозрюваного.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному інкримінується особливо тяжкий злочин, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, характеризуючі дані особи підозрюваного, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.
Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків та особи підозрюваного, відсутності тяжких хвороб, відсутності на утриманні неповнолітніх дітей, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.
Відповідно до вимог абзацу 1 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В силу п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При визначенні розміру застави слідчим суддею беруться до уваги викладені в клопотанні та підтверджені протоколом допиту потерпілої обставини щодо вартості транспортного засобу, незаконне заволодіння яким інкримінується підозрюваному, а також спосіб заробітку підозрюваним грошей, як джерела існування (протоколи НСРД та відповідь на вимогу № 985/14/01.2021 від 23.04.2021).
Враховуючи викладене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням співмірної встановленим обставинам даного кримінального провадження застави у розмірі 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 317 800,00 грн, яка на думку суду, є достатньою для запобігання ризикам та забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків у межах кримінального провадження №0003945 від 13.11.2020.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,
постановив:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 серпня 2021 року включно.
Визначити заставу, достатню для виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 317 800 грн.
У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватись від спілкування зі свідками та особами, коло яких визначає орган досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003945 від 13.11.2020 з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;
5) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі не виконання вказаних вище обов`язків застава буде звернена в дохід держави та може бути вирішено питання про застосування іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали та обов`язків встановити до 01.08.2021.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складено: 09.06.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1