КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 16.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладанням на нього строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом та вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та потерпілим ОСОБА_14 у цьому кримінальному провадженні.
Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора.

Визначено строк дії ухвали до 14.06.2021.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подалаапеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначала, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України, зокрема підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експертів в кримінальному провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку прокурора, слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри за ч. 3 ст. 185 КК України за ознакою проникнення до сховища, дійшов помилкового висновку про те, що обставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені в повідомленні про підозру, зокрема, таємне викрадення майна з автомобіля через відкрите вікно шляхом вільного доступу, тобто за відсутності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджали вільному доступу сторонніх осіб, з урахуванням висновків Верховного Суду (постанова від 16.04.2020 № 127/959/19), не дають достатні підстави вважати, що мало місце проникнення у сховище.
Так, у протоколі огляду предмету від 15.04.2021, а саме дисків, на яких містяться відеозаписи з камер відеоспостереження на вул. Терещенківській у м. Києві, та на фототаблицях, добре видно, що автомобіль, до якого проник ОСОБА_6 , є приватною власністю, являє собою цілісну конструкцію, був з зачиненими дверима, тобто доступ до нього був обмеженим для сторонніх осіб, таким чином у ОСОБА_6 було відсутнє право перебувати у зазначеному автомобілі, де знаходилось майно та він здійснив незаконне проникнення до нього з метою викрадення чужого майна.
Слідчим суддею не надано жодної оцінки доказам сторони обвинувачення щодо наявності обставин для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.04.2021 приблизно о 15 год. 05 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Терещенківська, 17, підійшов до автомобіля марки «Mersedes», державний номер НОМЕР_1 та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, через відкрите вікно з боку пасажирського сидіння проник до нього, та своєю рукою взяв з пасажирського сидіння автомобіля гаманець, який належить ОСОБА_14 , в якому знаходились грошові кошти у сумі 1293 грн., 100 доларів США, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , 2 банківські картки, 6 візиток та металевий ключ, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після чого з викраденим майном відійшов від автомобіля намагаючись втекти з місця вчинення злочину, однак був затриманий та не встиг розпорядитися викраденим.
Згідно даних протоколу затримання, 14.04.2021 ОСОБА_6 затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.
15.04.2021 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у сховище, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
16.04.2021 слідчий СВ УП в метрополітені ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з можливістю внесення застави у межах 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покладанням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 16.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладанням на нього строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом та вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та потерпілим ОСОБА_14 у цьому кримінальному провадженні.
Визначено строк дії ухвали до 14.06.2021.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за ознакою проникнення до сховища. Натомість, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та врахувавши положення ч. 2 ст. 183 КПК, вказав про неможливість за таких обставин застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та застосував щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
З такими висновками колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Однак, вказаних вимог закону слідчий суддя не дотримався, оскільки при розгляді клопотання вдався до самостійної перекваліфікації дій підозрюваного з ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, що не віднесено до повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування, та фактично застосував щодо підозрюваного запобіжний захід за обставинами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яке не інкриміновано ОСОБА_6 , та за яким йому не повідомлено про підозру у межах даного кримінального провадження у встановленому законом порядку.
Як убачається з положень ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.
Як убачається з положень ч.ч. 2-4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вказаних вимог слідчий суддя не дотримався, оскільки, дійшовши висновку про недоведеність прокурором обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме обгрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, не врахував положень ч.ч. 2-4 ст. 194 КПК України та застосував щодо ОСОБА_15 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, яке не підлягало застосуванню у такому випадку.
Слідчий суддя, застосувавши щодо підозрюваного запобіжний захід за обставинами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яке не інкриміновано ОСОБА_6 , та за яким йому не повідомлено про підозру у межах даного кримінального провадження у встановленому законом порядку, вийшов за межі поданого слідчим клопотання, та діяв у спосіб, не передбачений чинним КПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та необхідність постановлення судом апеляційної інстанції нової ухвали.
При постановленні нової ухвали, колегія суддів, дослідивши додані до клопотання матеріали, встановила, що органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні надано достатню сукупність даних, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України
Такий висновок колегії судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах, зокрема даних протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.04.20231, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_14 від 14.04.2021, протоколу огляду місця події від 14.04.2021, протоколів допиту свідків від 14.04.2021 та 15.04.2021, протоколу огляду предмету від 15.04.2021.
Дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ознакою проникнення до сховища, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, за наслідком якої, за наявності для цього підстав, орган досудового розслідування може повідомити про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри у порядку, передбаченому ст. 279 КПК України.
Як встановлено колегією суддів, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, встановивши обгрунтованість доводів слідчого про можливість вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо того, що запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам на даному етапі досудового розслідування взмозі лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлено, що належних доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Врахувавши конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який не одружений, офіційно не працює, має постійне місце проживання у м. Києві, раніше не судимий, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів приходить висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий вид запобіжного заходу є достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, не свідчить про неможливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування, тобто до 14.06.2021 включно.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 179, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладанням на нього строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.06.2021, наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом та вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та потерпілим ОСОБА_14 у цьому кримінальному провадженні, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначення застави у межах 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покладанням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом та вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та потерпілим ОСОБА_14 у цьому кримінальному провадженні.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Визначити строк дії ухвали до 14.06.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3