Справа № 296/2240/21
УХВАЛА
Іменем України

16 березня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2021 року, в рамках кримінального провадження №0000008 від 12.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та передачу майна на відповідальне зберігання, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в якому останній просить скасувати арешт на автомобіль "ЗИЛ 131" з причіпною вагонеткою реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2021 та зобов`язати слідче управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області передати автомобіль "ЗИЛ 131" з причіпною вагонеткою реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 на відповідальне зберігання

В обґрунтування клопотання вказав, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2021 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме - автомобіль "ЗИЛ 131" з причіпною вагонеткою реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилученого у законного володільця ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_4 .

Зазначив, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна. Зазначає, що відносно ОСОБА_4 органом досудового слідства кримінального провадження не відкривалося та їй не повідомлялося про підозру про вчинення будь яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України. Також ОСОБА_4 не є обвинуваченою або особою яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Наголосив, що автомобіль «ЗИЛ-131» не передано на відповідальне зберігання, і це призведе до знищення чи пошкодження автомобіля. Вважає, що оскільки на даний час у кримінальному провадженні проведені всі необхідні судово-криміналістичні експертизи, досудове розслідування завершено та розпочато виконання вимог ст. 290 КПК України, а тому наявні підстави для скасування арешту на автомобіль.

Захисник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд даного клопотання без його участі. В заяві зазначив, що 12.01.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Також вказав, що висновки експертизи технічного стану та транспортно-трасологічної експертизи підтверджують наявність несправностей на автомобілі «ЗИЛ -131» реєстраційний номер НОМЕР_1 , які могли призвести до ДТП, тому вказаний автомобіль потребує подальшого зберігання в правоохоронних органах, для забезпечення процесу доказування в суді, у зв`язку із можливою потребою в проведенні додаткових експертиз. Наголосив, що 12.03.2021 року до органу слідства від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про проведення додаткової транспортно-тросологічної експертизи.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на мирне та вільне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2021 у кримінальному провадження №0000008 від 12.01.2021 накладено арешт на автомобіль "ЗИЛ 131" р/н НОМЕР_1 з причіпною вагонеткою реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію якого власником є ОСОБА_4 та позбавлено власника або будь-яких осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

ОСОБА_4 є власником автомобіля марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпною вагонеткою реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 , 1986 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 31.07.2019 року та зазначається в ухвалі Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2021.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 р. у справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 р. у справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Посилання захисника як на підставу задоволення клопотання на те, що у даному кримінальному провадженні проведенні всі необхідні слідчі (розшукові) дії, заперечується слідчим, який вказує, що стороною кримінального провадження подане клопотання про призначення та проведення додаткової транспортно-трасологічної експертизи, проведення якої можливе як на стадії досудового розслідування так і на стадії судового розгляду справи.

Слідчий суддя вважає, що користування автомобілем за його призначенням, може унеможливити в подальшому його використання в ході проведення експертиз в рамках дослідження експертом можливих слідів вчиненого правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що кінцеве рішення в рамках кримінального провадження на даний час не прийняте, досудове розслідування кримінального провадження триває, автомобіль визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, а слідчим суддею не було встановлено, що потреба в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала.

Таким чином, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна від подальшого його відчуження, знищення або втрати, з метою збереження речових доказів, належного їх дослідження, проведення необхідних судових експертиз, відсутності доказів того, що арешт накладено необґрунтовано та відпали потреби у застосуванні арешту автомобіля, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для скасування накладеного арешту.

Щодо передачі вказаного майна на відповідальне зберігання власнику, то слід зазначити, що вказане питання уповноважений вирішувати слідчий, в т.ч. без скасування арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2021 року, в рамках кримінального провадження №0000008 від 12.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та передачу майна на відповідальне зберігання - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1