Справа № 643/5179/20
Провадження № 1-кс/643/1523/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021

Московський районний суд м. м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 під час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000867 від 15.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

у с т а н о в и в:
26 березня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000867 від 15.10.2020 стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В обґрунтування заявленого відводу захисник зазначив, що у судовому засіданні 26.03.2021 представником потерпілого заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_8 . Даний свідок та його покази не відкривались стороні захисту. Захисник зазначає, що він заперечував проти допиту свідка, як такий, що суперечить вимогам ст.290 КПК України. Проте суддя ОСОБА_6 задовольнив клопотання представника потерпілого та викликав свідка, провів його допит у суді. Вказаними діями суддя по справі порушує загальні засади кримінального провадження. Захисник зазначає, що головуючий по справі не мав права надавати привілеїв одній стороні по відношенню до іншої, проте зробів це. Крім того, захисник послався на те, що головуючий по справі при вирішенні клопотання ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу не надав слово захиснику обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі підтримав заявлений відвід та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 був повідомлений своєчасно та належним чином, направив до суду клопотання про розгляд заяви за його відсутності, в зв`язку із перебуванням на лікарняному, підтримав свою заяву про відвід судді ОСОБА_6 та просив суд її задовольнити. Крім того, заявив клопотання про дослідження аудіо/відеозапису судового засідання по справі від 26.03.2021, у задоволенні якого судом було відмовлено, оскільки учасники провадження не наполягали на дослідженні цього доказу, захисником в достатньому обсязі викладено оставини, на які він посилається.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про відвід головуючого по справі, посилаючись на відсутність передбачених законом підстав для відводу, зауважила, що питання доцільності та допустимості показів свідка підлягає дослідженню судом у нарадчій кімнаті при постановленні вироку по справі.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, проти задоволення заяви про відсуд судді ОСОБА_6 заперечувала.

Представник цивільного позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суддя Московського районного районного суду м. Харкова ОСОБА_6 надав заяву про розгляд заяви за його відсутності.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, прокурора, дослідивши мотиви заявленого відводу, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

01 квітня 2020 року в провадження Московського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено автоматичний розподіл справи, справу розподілено в провадження судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що безсторонність, в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно ч. 2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. 75-81 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, зокрема суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Суд вважає, що заявлений відвід не містить обґрунтованих відомостей та доказів, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження необ`єктивності судді при розгляді кримінального провадження, а незгода із такими рішеннями реалізується шляхом їх оскарження до вищестоящої судової інстанції. При цьому суд зауважує, що до компетенції судді суду першої інстанції під час розгляду заяви про відвід судді не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції.

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу головуючого по справі ОСОБА_6 у процесі розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було. Обставини, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді відсутні. В зв`язку із чим, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.75, 76, 80, 81 КПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 під час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000867 від 15.10.2020 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1