Справа №295/4096/21
УХВАЛА
Іменем України

02.04.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши внесене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000004, зареєстрованого 21.01.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України, клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, в якому зазначив, що СУ ГУ ДФС у Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 21.01.2020 за фактом виготовлення підроблених марок акцизного податку, які у подальшому використовуються при продажу тютюнових виробів, вчиненому групою осіб, за ч. 2 ст. 199 КК України, та за фактом незаконного виготовлення з метою збуту, зберігання та транспортування з цією метою, а також збуту підакцизної продукції, що становить загрозу для життя і здоров`я людей, за ч. 3 ст. 204 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, на території Житомирської області діє група осіб, які в період з травня 2020 року по теперішній час, здійснювали незаконне виготовлення фальсифікованої підакцизної продукції (тютюнові вироби) на території м. Житомира, м. Новоград-Волинського, м. Андрушівки, Житомирського, Новоград-Волинського, Андрушівського та Коростенського районів області, зберігання, транспортування цієї продукції з метою збуту та її збут мешканцям області, що становить загрозу для життя та здоров`я людей, а також незаконний збут за попередньою змовою групи осіб підроблених марок акцизного податку з метою їх використання при продажу товарів.

У ході досудового розслідування встановлено ряд осіб мешканців м. Житомира та інших регіонів України, причетних до незаконного виготовлення тютюнових виробів, місця їх незаконного збуту, зберігання з метою збуту, а також автотранспортні засоби, що використовувались для транспортування, а також каналів їх постачання на територію Житомирської області.

У ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що до незаконної діяльності з виготовлення тютюнових виробів, їх незаконного збуту, незаконного зберігання з метою збуту та транспортування з цією ж метою, причетні мешканці м. Житомира ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який здійснює постачання тютюну та тютюнової сировини до м. Житомира.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями, у тому числі негласними, встановлено, що ОСОБА_8 здійснює придбання за готівкові кошти тютюну у мешканців Івано-Франківської області, ш:о підтверджується протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

За змістом клопотання, 12.03.2021, на території Івано-Франківської, Тернопільської Хмельницької та Вінницької областей, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, проведено ряд санкціонованих обшуків.

При цьому, у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено: 122 тюки (мішки) із листовою сировиною рослинного походження загальною вагою 2227 кг.

У подальшому, слідчим 12.03.2021, предмети та речі, що вилучені у ході зазначених обшуків, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, під час досудового розслідування кримінального провадження призначено експертизу, виконання якої доручено спеціалістам Київського науково дослідного інституту судових експертиз та відповідно до висновку №7196/21-34/11609-11619/21-34 - 1. надані для дослідження зразки (об`єкти 1-8, 10-12) є рослинними частками, які належать до родини пасльонових (Solanaceae L.). Об`єкти 1-3, 6-8, 10-12 - тютюн справжній (Nicotiana tabacum L.). Об`єкти 4,5 -тютюн махорка (Nicotiana rustica L). Об`єкт 9 не належать до родини пасльонових (Solanaceae L.), роду тютюн (Nicotiana L.).

Як встановлено експертом, усі надані для дослідження зразки (1-12) не відповідають вимогам ДСТУ (ТОСТ 858-81 «Табак курительный. Общие технические условия» та ГОСТ 8072-77 «Табак - сырье ферментированное. Технические условия». У них наявні сторонні домішки. Вищезазначені об`єкти не придатні для споживання, оскільки не відповідають ДСТУ.

Окрім того, оперуповноваженим УСР в Житомирській області ДСР НПУ за дорученням слідчого проведено огляд телефону марки iPhone моделі 8, у якому під час обшуку зафіксовано листування фігуранта провадження ОСОБА_5 з іншими абонентами щодо реалізації тютюну та гільз для цигарок, а також відомості щодо отримання та перерахування за це коштів, зокрема з абонентом НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 щодо поставки тютюну та тютюнової продукції на територію Житомирської області.

Крім того, як зазначено у висновку експерта від 30.03.2021, у наданих на дослідження зразки тютюну та тютюнової продукції наявні сторонні домішки, зразки тютюнової продукції не відповідають вимогам ДСТУ та ГОСТ , а також не придатні для споживання.

З огляду на викладене, а також те, що 122 тюки (мішки) із листовою сировиною рослинного походження загальною вагою 2227 кг, вилучені у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає критеріям ст.98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні, являється предметом злочину розслідуваного кримінального провадження та мають важливе доказове значення, прокурор просить накласти арешт на вказане вище майно.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Додав, що 17.03.2021 року слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_9 вже постановлялась ухвала про накладення арешту на зазначені 122 тюки (мішки) із листовою сировиною рослинного походження, проте вона була скасована у даній частині ухвалою Житомирського апеляційного суду. При цьому суд апеляційної інстанції не взяв до увагу висновок експерта та розсекречені матеріали НСРД, хоча ці докази повністю спростовують позицію ОСОБА_8 про те, що табак був вирощений ним особисто для власних потреб. Повторне звернення із клопотанням про арешт майна прокурор обґрунтовує необхідністю збереження речових доказів та метою недопущення розповсюдження на території Житомирської області табаку, який не придатний для споживання.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ ДФС у Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України.

12.03.2021 у житловому будинку, інших нежитлових спорудах та на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.03.2021 у справі №295/2790/21 був проведений обшук, за наслідками якого старшим слідчим з ОВС 1-ого ВРКП СУ ГУ ДФС в Житомирській області ОСОБА_10 вилучено 122 тюки (мішки) із листовою сировиною рослинного походження.

12.03.2021 року постановою старшого слідчого з ОВС СУ ГУ ДФС в Житомирській області ОСОБА_11 вилучені 12.03.2021 року в ході обшуку 122 тюки (мішки) із листовою сировиною рослинного походження загальною вагою 2 227 кг. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000004.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини нагадав, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Слідчим суддею встановлено, що 15.03.2021 року прокурор вже звертався до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучене 12.03.2021 року у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно та ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.03.2021 у справі №295/3099/21 клопотання прокурора у цій частині було задоволено, накладеного арешт на 122 тюки (мішки) із листовою сировиною рослинного походження загальною вагою 2 227 кг., власником якої є ОСОБА_8 .

Як слідує із пояснень прокурора, ухвалою Житомирського апеляційного суду було від 01.04.2021 задоволено скаргу ОСОБА_8 та скасовано арешт на указане вище майно.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, слідчий суддя не вбачає законних для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучені в ході обшуку 12.03.2021 року 122 тюки (мішки) із листовою сировиною рослинного походження, оскільки положення кримінального процесуального законодавства не допускають можливості повторного звернення із клопотанням про накладення арешту на майно в рамках одного й того ж кримінального провадження після того як слідчим суддею/судом вже було розглянуто відповідне клопотання сторони обвинувачення та постановлено ухвалу про відмову у його задоволенні.

Наслідки відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна передбачені статтею 169 КПК України.

До того ж повторне клопотання про арешт майна подане з порушенням процесуальних строків, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України.

Слідчим суддею звернуто увагу, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Таким чином у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення указаного клопотання про арешт майна, оскільки його задоволення не тільки суперечитиме нормам процесуального законодавства, а й порушить вимогу щодо юридичної визначеності, так як фактично існуватиме два протилежних за змістом судових рішення з одного й того самого питання.

З огляду на викладене, із урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, керуючись ст.ст. 98, 169-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1