КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2097/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер справи: 367/1383/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , і накладено арешт на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_8 подала в інтересах власника майна ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна. Зокрема, апелянт вказує, що, всупереч вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна третьої особи, якою на цьому етапі досудового розслідування є ОСОБА_7 , звернувся слідчий, а не прокурор, як то визначено в зазначеній нормі закону.
Крім того, автор апеляції звертає увагу, що в матеріалах, які додані до клопотання, постанова про визнання автомобіля марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_10 , була відсутня. При цьому апелянт відмічає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею було зроблено технічну перерву для надання слідчому можливості надати суду постанову про визнання майна речовим доказом. На думку представника, постанова про визнання речовим доказом автомобіля марки «AUDI» модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_4 , не містить жодного доказу того, що цей автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього об`єкту речовим доказом у провадженні є нічим іншим, як звичайною формальністю.
Далі автор апеляції наголошує, що під час розгляду клопотання слідчим суддею взагалі не взято до уваги, що ОСОБА_11 має батька-інваліда та рідного брата-інваліда, які мають велику низку тяжких захворювань і які проживають в місті Коростень Житомирської області та потребують піклування з боку ОСОБА_11 , а саме своєчасного виїзду останньої до Житомирської області з метою забезпечення батька і брата необхідними ліками, продуктами харчування та перевезення їх до медичних закладів. Такі факти, як запевняє представник, були підтверджені медичними документами, які були надані слідчому судді.
Також апелянт стверджує, що матеріали, які додані до клопотання, не містять відомостей, які б давали підстави вважати, що користування транспортним засобом призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення чи передачі цього майна.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000125, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що 22 лютого 2021 року приблизно о 23 годині 50 хвилин інспектори взводу № 1 роти № 1 БПП в с. Чайка УПП в Київській області ДПП ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи в форменому одязі, з табельною зброєю, в складі автопатруля «комета 304», та здійснюючи на службовому автомобілі «Шкода Рапід», реєстраційний номер НОМЕР_5 , патрулювання автодороги М07 «Київ-Ковель», помітили на вул. Вокзальній в місті Буча Київської області автомобіль марки «Ауді А3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернув на вул. Шевченка, що у місті Буча Київської області, не ввімкнувши при цьому сигналу повороту, що є порушенням водієм п. 9.2 ПДР.
Тоді ж вони зупинили вказаний автомобіль біля воріт будинку АДРЕСА_1 , яким, як зясувалося, керувала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з водієм зупиненого транспортного засобу до цього автомобіля підійшли ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , який сів за кермо автомобіля, після чого запустив двигун і різко привів автомобіль до руху, здійснивши наїзд на інспектора взводу № 1 роти № 1 БПП в с. Чайка УПП в Київській області ДПП ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_15 забіг до вказаного вище будинку і там зачинився.

Внаслідок цієї події ОСОБА_13 було завдано тілесні ушкодження у вигляді багряного (рожево-червоного) синця на тлі набряку м`яких тканин лівого колінного суглобу, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 4 (о) від 24 лютого 2021 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Під час досудового розслідування 23 лютого 2021 року т.в.о. заступника начальника СВ Бучанського РУП ОСОБА_16 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .
Постановою слідчого СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_17 від 23 лютого 2021 року автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
25 лютого 2021 року (клопотання датоване 24 лютого 2021 року) старший слідчий СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .Це клопотання мотивовано тим, що вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому підлягає арешту з метою його збереження.

26 лютого 2021 року ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області зазначене клопотання старшого слідчого було задоволено і накладено арешт на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Задовольняючи приведене клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000125, про накладення арешту на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_17 , представника власника майна ОСОБА_8 та, дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, з огляду на те, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, використовувалося як знаряддя злочину, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, про що органом досудового розслідування у встановленому порядку було винесено відповідну постанову.

З таким рішенням слідчого судді можливо погодитися тільки частково з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Між тим, хоча слідчий суддя і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , а також правильно визначив в якості мети та правової підстави для накладення арешту на зазначене майно п. 1 ч. 2 і ч. 3 ст. 170 КПК України, тобто наклав арешт на це рухоме майно з метою забезпечення збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні, що означає заборону його відчужувати, однак без достатніх до того підстав прийняв рішення стосовно заборони розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,оскільки за матеріалами, доданими до клопотання, не встановлено обставин, які підтверджують, що незастосування заборони розпоряджатися і користуватися вказаним автомобілем призведе до його пошкодження, втрати чи інших негативних наслідків.

До того ж, у клопотанні органу досудового розслідування про арешт майна не ставилося питання про заборону або обмеження користування чи розпорядження майном, як то є можливим лише у разі існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК України, а це означає, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання про арешт майна та безпідставно, нехтуючи положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України, заборонив користуватися і розпоряджатися автомобілем марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .
Також колегія суддів встановила, що слідчий суддя, приймаючи рішення про заборону розпоряджатися та користуватися вказаним автомобілем, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не врахував розумність і співрозмірність такого обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки заборони при арешті майна використовувати його і розпоряджатися ним для власника автомобіля марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та інших осіб.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про задоволення клопотання старшого слідчого, накладення арешту на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , із забороною його відчуження, без заборони розпорядження та користування цим автомобілем.
До такого висновку колегія суддів приходить з огляду і на те, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме таке втручання у права та інтереси власника майна і інших осіб з метою, передбаченою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження зазначеного майна як речового доказу.

Будь-яких негативних наслідків, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаного автомобіля, без заборони користуватися і розпоряджатися ним, але із забороною його відчуження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , і накладено арешт на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , задовольнити.
Накласти арешт на вилучений 23 лютого 2021 року в ході огляду місця події автомобіль марки «AUDI», модель А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , із забороною його відчуження, без заборони розпорядження та користування цим автомобілем.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4