ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3478/20 Номер провадження 11-кп/814/832/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 травня 2021 року ,-

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини справи

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31 травня 2021 року клопотання прокурора задоволено , продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 30 липня 2021 року.

У клопотанні обвинуваченого та його захисника про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою відмовлено.

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0000747 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочинів , передбачених ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 146 , ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню , вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд вказав, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України на які послався прокурор у своєму клопотанні і обмеження прав обвинуваченого на свободу є виправдним.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням , обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу , в якій просить змінити ухвалу суду , обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою , мотивуючи своїх вимоги тим , що він не має наміру переховуватися , має постійне місце проживання спільно з матір`ю , господарство , яке дає дохід , на потерпілого впливати наміру не маю , шкоду йому відшкодував і претензій він до мене не має.

Вказує також на незадовільний стан здоров`я.

Позиції учасників судового провадження в апеляційному суді

Обвинувачений в поданій апеляційній скарзі не висловив бажання приймати участь в судовому засіданні. Всі сторони і в тому числі обвинувачений повідомлені належним чином про день та час слухання справи і від них не надійшло заяв про розгляд провадження за їх участі. За таких обставин колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідно до положень статті 422-1 КПК України.

Мотиви суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так апеляційним судом встановлено , що в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0000747 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочинів , передбачених ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 146 , ч. 3 ст. 289 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 вказаної статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження , суд врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочину , інкримінованому ОСОБА_5 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Правильним вважає колегія суддів висновки суду щодо продовження існування ризиків , на які посилається орган досудового розслідування і які на даний час не зменшилися.

Доводи апеляції захисника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово наголошував , що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так , ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини та неодноразово відбував реальні покарання , проте належних висновків для себе не робив , а тому ризик продовжувати вчиняти злочин є реальним.

З огляду на викладене сумнівними виглядають посилання в апеляції про те , що обвинувачений має намір вести послухняний спосіб життя.

Щодо даних про особу обвинуваченого, то суд правильно врахував , що він офіційно не одружений , не має постійного доходу та офіційного місця проживання , що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків та можливість подальшої протиправної поведінки. Жодних доказів на підтвердження того , що обвинувачений має господарство яке приносить стабільній дохід, як він зазначає в апеляції , не надано.

Не впливають на висновки суду доводи апеляції щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого , оскільки надані стороною захисту медичні документи не свідчать про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, чи неможливість отримання медичної допомоги в місцях позбавлення волі.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також , судом у повній мірі досліджено обставини , за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підсумовуючи наведене колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду щодо ОСОБА_5 є правильним та тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку повинуваченого та доводи апеляції адвоката жодним чином не спростовує вказаних висновків суду.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та , відповідно , задоволення апеляції - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення , а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 травня 2021 року про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4