Дата документу 21.04.2021 Справа № 335/2349/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/2349/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/363/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» - адвоката ОСОБА_7

розглянула 21 квітня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою представника ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000470 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0000470 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в діях посадових осіб виконавчого комітету Запорізької міської ради, представників депутатського корпусу, ТОВ Укртехнопром () та фізичних (юридичних) осіб, які набули право власності на земельні ділянки вбачаються окремі ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.
Вказані відомості 07.08.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000365 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.
09.08.2019 постановою прокурора прокуратури Запорізької області матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 14.12.2018 та №0000365 від 07.08.2019 об`єднані в одне провадження - №0000382.
31.10.2019 року кримінальне провадження №0000382 від 14.12.2018 з обвинувальним актом за підозрою ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 ч.3 ст.369, ч.4 ст.190 КК України було направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
31.10.2019 року матеріали щодо вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.364 КК України були виділені в окреме провадження №0000470 від 31.10.2019.
28.10.2019 року в ході проведення тимчасового доступу до речей та документів в Управлінні з питань земельних відносин Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зелінського, 3 був виявлений та вилучений пакет документів щодо продажу Запорізькою міською радою ТОВ «УНІВЕРСАЛСКЛАДСЕРВІС» в особі директора ОСОБА_10 земельної ділянки із кадастровим номером :07:044:0311 розташовануза адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4723 га.
03.12.2018 між Запорізькою міською радою в особі міського голови ОСОБА_11 та ТОВ «УНІВЕРСАЛСКЛАДСЕРВІС» в особі директора ОСОБА_10 був укладений договір купівлі продажу земельної ділянки із кадастровим номером :07:044:0311 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4723 га.
Відповідно до умов зазначеного договору ціна вищезазначеної земельної ділянки на підставі експертної грошової оцінки (висновок про вартість земельної ділянки станом на 01.10.2018 складений ТОВ Укртехнопром () становила 307 532 грн.00 коп. (триста сім тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні00 копійок, без ПДВ.
11.11.2019 року в рамках вказаного кримінального провадження ТОВ «Брок Сервіс Плюс» складено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки із кадастровим номером :07:044:0311 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4723 га відповідно до якої станом на 01.10.2018 її вартість складала 781 932,00 грн. (сімсот вісімдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять дві грн. 00 коп. без урахування ПДВ).
Таким чином вартість земельної ділянки із кадастровим номером :07:044:0311 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4723 га під час укладання договору купівлі продажу від 03.12.2018 року була штучно занижена.
Отже, в результаті протиправних дій службових осіб Запорізької міської ради її виконавчих органів, суб`єкту оціночної діяльності та фізичних осіб, що зацікавлені у їх придбанні під час продажу земельної ділянки із кадастровим номером :07:044:0311 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4723 га місцевий бюджет недоотримав грошові кошти на загальну суму 474 400, 00 грн. (чотириста сімдесят чотири тисячі чотириста гривень 00 копійок без урахування ПДВ).
На даний час, існує сукупність підстав вважати, що земельна ділянка із кадастровим номером :07:044:0311 розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4723 га має суттєве значення для даного кримінального провадження, є доказом злочину та має важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення.
З метою збереження земельної ділянки, недопущення її передачі третім особам, збереження речових доказів, слідчий просив накласти арешт на земельну ділянку.
Ухвалою слідчого суддіОрджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого про арешт земельної ділянки із кадастровим номером :07:044:0311, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4723 га із забороною її відчуження, розпорядження у кримінальному провадженні № 0000470. Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що вказане у клопотанні нерухоме майно є речовим доказом, а тому з метою його збереження є необхідність у накладенні арешту для встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді вважає її незаконною та необґрунтованою у зв`язку з наступним. Так, клопотання до слідчого судді подано неналежним суб`єктом, згідно положень ч. 2 ст. 64-2 КПК України, оскільки такі повноваження є виключно у прокурора. Вказує, що ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» на підставі укладеного договору оренди складського майданчика № 4, на законних підставах, володіє та користується земельною ділянкою з кадастровим номером :07:044:0311, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, 211. При цьому, у зазначеному кримінальному провадженні ні власнику земельної ділянки, ні посадовим особам ТОВ «КОМПОЗИТСТАЛЬ» не було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, будь якого статусу в рамках зазначеного кримінального провадження особи не мають, будь які докази щодо їх причетності до зазначеного кримінального правопорушення відсутні. Крім того, ні з клопотання слідчого ні з ухвали суду не можливо встановити обставини, за яких земельна ділянка стала знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігала на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, чи є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій. Отже, на думку сторони захисту підстави у накладенні арешту майна на зазначену земельну ділянку відсутні. Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.03.2020р., прийняти нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Крім того, просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 р., оскільки представник ТОВ «КОМПОЗИТСТАЛЬ» участі у розгляді клопотання не приймав, тому вважає пропущений ним строк з поважних причин.
Позиції учасників судового провадження.
Представник ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» адвокат ОСОБА_12 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Стосовно заявленного адвокатом ОСОБА_8 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, судова колегія, знаходячи поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вважає необхідним поновити цей строк.

Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000470 за ознакамикримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 3 ст.368 КК України.

Зазначене кримінальне провадження здійснюється за фактом протиправних дій службових осіб Запорізької міської ради, її виконавчих органів, суб`єкта оціночної діяльності та фізичних осіб, що зацікавлені у їх придбанні. Під час продажу земельних ділянок місцевий бюджет м. Запоріжжя недоотримав грошові кошти у особливо великих розмірах.

Підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження його ініціатором зазначалося саме збереження речового доказу,недопущення його передачі третім особам, заборонивши відчуження та розпорядженняземельної ділянки із кадастровим номером :07:044:0311 розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,4723 га, що належить на праві власності ОСОБА_10 .

Задовольняючи відповідне клопотання, слідчий суддя врахував вимоги кримінального процесуального закону, з якими пов`язано питання накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положенням ч.1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Перевіряючи доводи апеляції, судова колегія констатує, що в даному кримінальному провадженні заявлене для арешту майно у вигляді земельної ділянки відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, оскільки за обставин, які розслідуються - є об`єктом кримінально протиправних дій.

Самі обставини провадження засвідчують наявність ризику відчуження земельної ділянки.

З урахуванням наведеного вище, апеляційна інстанція приходить до висновку, що слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно.

При цьому, слідчий суддя метою арешту майна вірно зазначив збереження речового доказу, що відповідає п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді не містить обґрунтування щодо значення арештованої земельної ділянки для встановлення обставин кримінального провадження є необґрунтованими.

Матеріали судового провадження свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи сторони захисту, що ні власник земельної ділянки ні посадові особи ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» не причетні до вказаного кримінального правопорушення, а тому у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту, Судова колегія не бере до уваги внаслідок наступного.

Так, арешт майна з підстави передбаченої п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна та, на відміну від двох інших, встановлених п.п. 2,3 ч.2 ст. 170 КПК України правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно положень ч.3, ч. 10 ст. 170 КПК України накладення арешту на майно саме з метою збереження речового доказу не обмежено суб`єктністю володільця майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а саме передача (відчуження) вищевказаного майна.

Слід зауважити, що суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, колегією суддів не встановлено, оскільки фактично оскаржуваним рішенням слідчий суддя обрав найменш обтяжливий спосіб арешту, чим врахував вимоги статті 173 КПК України у частині розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Аргумент щодо неналежного суб`єкту звернення з клопотанням про арешт майна, а саме слідчим, замість прокурора з посиланням на положення ч.2 ст.64-2 КПК України, судова колегія не вважає переконливим.

Загалом положеннями ст. 64-2 КПК України визначаєтьсяодин з учасників кримінального провадження. Завданнями даної норма, яка перебуває у параграфі 5 «Інші учасники кримінального провадження» глави 3, не є встановлення диференційованого порядку звернення із клопотанням про арешт майна. Дану норму колегія суддів порівнює з приписом ч.1 ст. 171 КПК України, за яким з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

У даному провадженні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області від 20.02.2020 р. було погоджено прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , яка здійснює процесуальне керівництво у даному провадженні, тобто прокурорський нагляд за змістом цього клопотання було здійснено.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є достатньо вмотивованим та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити представнику ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ВКП «КОМПОЗИТСТАЛЬ» адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :07:044:0311, яка розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул. Панфьорова, 211 площею 0,4723 га із забороною її відчуження у кримінальному провадженні № 0000470 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 3 ст. 368 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4