Номер провадження:1-кс/521/214/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003960 від 08.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 , яка є представником потерпілої ОСОБА_5 , про скасування постанови слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 0003960, посилаючись на її необґрунтованість та зазначила, що вважає постанову незаконною та винесеною передчасно, оскільки не були здійснені необхідні слідчі дії: допити осіб, одночасні допити, не зібрані необхідні докази винуватості особи, яка вчинила злочин, досудове розслідування здійснено поверхнево, одностороннє та не об`єктивно. Просила скасувати постанову слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 0003960 від 05.08.2014 року та направити матеріали прокурору для продовження належного досудового розслідування.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 скаргу підтримав в повному обсязі та просив скасувати постанову слідчого від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003960 від 08.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

Прокурор заперечував проти задоволення скарги та просив відмовити.
Вислухавши доводи сторін, дослідивши наявні матеріали, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
У судовому засіданні встановлено, що 08 травня 2014 року Малиновським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області зареєстровано кримінальне провадження № 0003960 за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України та розпочато досудове розслідування.
17 липня 2020 року слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0003960 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Згідно постанови вбачається, що в ході досудового розслідування не здобуто доказів, які б підтверджували вчинення будь-якою особою діянь, що утворювали умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Слідчий зробив висновок, що правовідносини, які досліджувалися у цьому кримінальному провадженні і які виникли між ОСОБА_5 та іншими особами, мають характер цивільно-правових і не містять ознак кримінально караних діянь.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України - слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Як вбачається зі змісту скарги, заявниця вважає, що в ході досудового розслідування не були здобуті всі докази, які мав би отримати слідчий.
Слідчий, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження №0003960 від 08.05.2014 року, виклав у постанові інформацію про здобуті ним докази і прийшов висновок про те, що ці докази не встановлюють ті обставини, які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України.
Також в постанові слідчий послався на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015 року, яким касаційна скарга на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2013 року у відмові задоволення адміністративного позову ОСОБА_5 про скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №455 від 22.04.2008 «Про прийняття в експлуатацію жилих будинків літ. «В», літ. «У», що належать ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 », залишено без змін.
Тобто, на підставі наявних у кримінальному провадженні доказів,досудовим слідством надано їм оцінку та встановлено відсутність ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Інших обставин, які б підтверджувалися належними і допустимими доказами, досудовим розслідуванням встановлено не було. Потерпілою та її представником також не було надано таких доказів.
Згідно п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Відповідно до положень ст. 92 КПК України, тягар доказування обставин, визначених ч. 1 ст. 91 КПК України, у тому числі винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, покладається на слідчого та прокурора. Ці особи здійснюють збирання доказів на підставі і в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 93 КПК України. Разом з тим, інші учасники провадження також не позбавлені права вчиняти або ініціювати процесуальні дії, які здатні забезпечити подання слідчому, прокурору, суду належних і допустимих доказів.
Слідчий суддя дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що слідчим були виконані покладені на нього ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язки щодо доказування та вичерпані можливості для подальшого здобуття доказів.
Слідчий суддя вважає, що доводи заявниці про необхідність проведення додаткових слідчих дій (яких саме, в скарзі не зазначено), є безпідставними, оскільки в ході проведення досудового розслідування було виконано всі необхідні та можливі слідчо-розшукові дії, спрямовані на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.
Оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам, а також вимогам ст. 110 КПК України.
За таких обставин скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 306, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.05.2014 року за № 0003960 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, - відмовити.
Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003960 від 08.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України повернути органу досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом встановленого законом строку з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1