Справа № 405/2343/21
1-кп/405/95/21
УХВАЛА

23 квітня 2021 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні № 0005623 у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, у відношенні якого під час досудового розслідування обрано запобіжний захід тримання під вартою,
встановив:
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання щодо продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу. Так, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, не працює та постійного джерела доходу не має, тривалий час знаходився у державному розшуку, раніше судимий за тяжкі злочини, наразі триває судовий розгляд у іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням у скоєнні тотожного злочину, а отже, не маючи протягом тривалого часу законного джерела отримання доходу, займається злочинною діяльністю з метою власного збагачення та маючи можливість вільного пересування і контактів, спроможний незаконно впливати на учасників та прямо чи опосередковано перешкоджати кримінальному провадженню. Тому, на думку прокурора, існують ризики: переховування від суду, впливу на потерпілого і свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну у відношенні його підзахисного запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з перебуванням під вартою. В обґрунтування заявленого клопотання послався на те, що ОСОБА_6 був визнаний інвалідом з дитинства, має ряд хвороб, зокрема гепатит С, порушення функцій печінки, бронхіальну астму. Наразі в Ленінському районному суді м. Кіровограда триває судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинувченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, в межах якого останньому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який згодом було змінено судом, та ОСОБА_6 без будь-яких запобіжних заходів з 13.06.2018 року не уникнув участі у жодному судовому засіданні та будь-яким чином не впливав на потерпілу і свідків. Також, ОСОБА_6 активно сприяв встановленню істини по справі, зокрема шляхом добровільної видачі правоохоронним органам належного потерпілому мобільного телефону, без будь-якого примусу прибув до правоохоронних органів та до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Додав, що протягом тривалого часу перебування у розшуку ОСОБА_6 знаходився в Центрі ре соціалізації та соціальної адаптації «Молодь понад усе», перебуваючи на замісній підтримувальній терапії через наркозалежність. За час перебування у зазначеному центрі ОСОБА_6 зарекомендував себе з позитивного боку, що підтверджується відповідною характеристикою. За місцем проживання він також характеризується позитивно має матір, яка, враховуючи наявний у неї дохід може забезпечити належне існування не тільки себе, а й свого сина. Наведене, на думку захисника, вказує на можливість застосування стосовно його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вирішення питання щодо виду запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 залишив на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України).
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 , маючому не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, інкриміновано скоєння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено категорії тяжких злочинів.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.03.2021 року у відношенні ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 квітня 2021 року, який ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06.04.2021 залишено без змін.
При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.
Оцінюючи доводи захисника обвинуваченого щодо стану здоров`я останнього та неможливості надання йому в умовах слідчого ізолятору належної медичної допомоги, суд виходить з того, що стан здоров`я обвинуваченого хоча і є обставиною, яка враховується при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, однак сам по собі не може свідчити про недоцільність тримання обвинуваченого під вартою.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи, проте таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення «Мельник проти України»). Хоча статтю 3 Конвенції неможна тлумачити так, ніби вона покладає загальний обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона все ж зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення «Рівьєр проти Франції»).
При цьому, право осіб, які перебувають під вартою, на надання їм медичної допомоги, гарантовано чинним законодавством України та відповідно до положень ст.ст. 11, 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», обов`язок забезпечити особам, взятим під варту, медичне обслуговування, покладається на адміністрацію місць попереднього ув`язнення, а порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Тобто, законодавством чітко визначений порядок надання медичної допомоги особам, узятим під варту (в тому числі особам, стосовно яких не ухвалено вирок суду) і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.
Будь-яких інших переконливих доказів щодо достатності застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням останнього під вартою, стороною захисту не надано.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , який раніше був засуджений та обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину проти власності, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, та беручи до уваги відсутність в останнього законних джерел для існування, може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), а також враховуючи наявність непогашеної і не знятої у встановленому законом порядку судимості за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, та наявність іншого кримінального провадження за інкримінованим обвинуваченому аналогічним кримінальним правопорушенням, судовий розгляд по якому на теперішній час ще триває, що вказує на його схильність до вчинення злочинів, може вчинити інше кримінальне правопорушення (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення). За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.
Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого щодо зміни у відношенні останнього запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який заобіжний захід, не пов`язаний з утриманням під вартою.
При цьому, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає не можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 197, 315, 369 КПК України, суд -
постановив:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.
Дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 23 квітня 2021 року по 21 червня 2021 року включно.

Строк дії ухвали визначити по 21 червня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_8