Справа № 571/892/20
Провадження №1-кп/571/65/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року смт.Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника

адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рокитне матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2020 року за №0000212 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, вдови, працюючої медичною сестрою денного стаціонару амбулаторії ЗПСМ с. Сновидовичі, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 20.03.2020 року, приблизно о 19.00 год., перебуваючи по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдала не менше 5 (п`яти) ударів лопатою та дерев`яною шваброю по тілу ОСОБА_6 , в результаті чого від нанесених ударів, остатній спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани перенісся, чола, з клінічними ознаками струсу головного мозку, забійно-рваної рани правового передпліччя, закритий перелом середньої третини лівої ліктьової кістки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесний ушкоджень, що спричинило тривали розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 заподіяла умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні визнала частково та суду пояснила, що вона з потерпілою є двоюрідними сестрами, у них неприязні відносини, неодноразово звертала увагу ОСОБА_6 , щоб не споювала її матір та не позичала у неї грошей. У вказану дату та час потерпіла ОСОБА_6 привела її матір з магазину п`яну, коли зайшла до будинку то потерпіла лежала на «кроваті». Між ними виникла словесна перепалка під час якої, кілька раз її штовхнула, внаслідок чого остання отримала ушкодження. Не заперечує, що вона нанесла побої потерпілій ОСОБА_6 , однак вини у вчиненому не визнає з тих підстав, що просила «не зпоювати» матір.
В судових дебатах ОСОБА_4 суду повідомила, що розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, просить вибачення у потерпілої, не хотіла щоб так сталося. Щодо цивільних позовів то в судових дебатах пояснила, що згідна понести витрати на лікування в сумі 18383,26 грн., щодо моральної шкоди обвинувачена зазначила що покладається на розсуд суду.
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами зібраними на досудовому слідстві, які перевірені в судовому засіданні.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що обвинувачена є її двоюрідною сестрою. Вказаного дня та години вона привела свою тітку, матір обвинуваченої додому, яку зустріла біля магазину. Положила тітку на ліжко у її спальні, не встигла піднятися, як відчула удар по голові, в область потилиці, після чого витягнула обвинувачена її за коси на двір, де била її лопатою та шваброю. Нанесення ударів тривало понад 1 хвилину. Після чого вирвалася та побігла до сусідки ОСОБА_7 .. Звідки викликали швидку та забрали її до лікарні. У лікарні пролежала понад 3 тижні у хірургічному відділенні. Стверджувала, що не знає за що її побито. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 вона отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості, терпіла фізичну біль, перенесла моральне страждання через довготривале лікування. Просить суд задоволити цивільний позов повністю. Щодо міри покарання, то просить «покарати її по закону».
Допитаний свідок ОСОБА_7 пояснила, що була в дворі, почула крик, до неї через шлях прийшла потерпіла ОСОБА_6 , вона була вся побита, попросила води та сіла в неї на лавці, запитувала її що сталося, та сказала що її побила ОСОБА_4 . Вона побігла до ОСОБА_8 та попросила, щоб він викликав швидку допомогу. Пізніше прийшла її дочка з церкви та викликала швидку, приїхали двоє медичних працівників та почали оглядати потерпілу після чого забрали потерпілу до лікарні. Суду пояснила, що їй відомо, що бійка почалася через те, що обвинуваченої мати отримала пенсію, а потерпіла відвела матір обвинуваченої до магазину, щоб купити продукти та принесла сумку додому, тому вона її побила. Вона бачила, як обвинувачена била потерпілу шваброю та совком.

Допитаний свідок ОСОБА_9 пояснила, що 20.03.2020 року близько 19 години вечора до неї прибігла ОСОБА_7 та сказала, що в неї вдома труп, визивай поліцію. До неї прибігли дівчата та підтвердили, що ОСОБА_6 побила ОСОБА_4 .. Під час телефонної розмови вона повідомила дочці потерпілої, що її матір побили. Дочка потерпілої просила щоб вона пішла туди і побачила, що відбувається. Вони разом пішли до додому до свідка ОСОБА_10 і побачили, що в хаті на ліжку сиділа ОСОБА_6 жива, але була дуже побита, в той час до них прибігли дві медсестри та надавали медичну допомогу. Потім приїхала швидка допомога та відвезла потерпілу ОСОБА_6 до лікарні, після чого всі порозходилися. Вона проживає по сусідству через чотири хати. Потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 постійно сваряться, до цього вже всі привикли, ніхто не реагує на їх сварки. Їй відомо, що ОСОБА_6 є родичкою матері обвинуваченої ОСОБА_4 , також відомо те, що потерпіла проводила та допомагала нести продукти матері обвинуваченої. Чи перебували потерпіла ОСОБА_6 та мати обвинуваченої в стані сп`яніння, їй невідомо. Зі слів дітей їй відомо, що обвинувачена наносила потерпілій удари лопатою.

Допитаний свідок ОСОБА_11 пояснила, що є сільською головою Сновидовицької сільської ради, про даний інцидент їй стало відомо на наступний день. Потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 товаришували та є родичами, вони одна одній допомагали по господарству. На наступний день дочка потерпілої повідомила, що її мама перебуває в лікарні, також повідомила, що потерпіла ОСОБА_6 посварилась з обвинуваченою ОСОБА_4 та остання нанесла їй тілесні ушкодження. Намагалася їх помирити. Потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 є порядними людьми.

Крім допиту свідків та потерпілої, в судовому засіданні були досліджені також письмові докази, надані стороною обвинувачення, якими в сукупності з іншими доказами підтверджується наявність вини обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення.
Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження №0000212 від 20.03.2020 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за вказаним фактом внесені до ЄРДР 20.03.2020, правова кваліфікація злочину ч.1 ст.122 КК України (том 2 а.с.1-4).
Із рапорту працівника поліції від 20.03.2020 р. вбачається, що 20.03.2020 р. отримано повідомлення ОСОБА_12 по телефону 102 про те, що 20.03.2020 року о 20 год. 00 за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 нанесла її матері ОСОБА_6 тілесні ушкодження (том 2 а.с.5).
Із заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.03.2020 року вбачається, що гр. ОСОБА_6 звернулася в правоохоронні органи із заявою про прийняття мір до гр.. ОСОБА_4 , яка 20.03.2020 року близько 19:00 год. в АДРЕСА_1 спричинила їй тілесні ушкодження (том 2 а.с. 6).
Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 16.04.2020 року, згідно якої просила працівників поліції оглянути її житлове господарство за адресою АДРЕСА_1 (том 2 а.с.22).
Із виписки з по господарської книги від 08.05.2020 року №874 виданої Сновидовицькою сільською радою, особистий рахунок №000180 будинок АДРЕСА_1 із надвірними будівлям належить ОСОБА_7 (том 2 а.с.23).
Протокол огляду місця події від 16.04.2020 року, з якого вбачається, що огляд місця події розпочато в 17.15 год.. При його проведенні був присутній власник майна ОСОБА_7 , поняті: ОСОБА_13 , 1985 року народження та ОСОБА_14 , 1978 року народження. Огляд здійснювався в житловому господарстві АДРЕСА_1 . При огляді місця події встановлено, що вхід на територію даного господарства здійснюється через дерев`яні ворота, на території розміщений житловий будинок, з даного господарства оглядається вся АДРЕСА_1 , з лівої сторони від входу розміщений паркан білого кольору. Крім того, до протоколу огляду місця події долучено фото таблиці (том 2 а.с.24-26).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 16.04.2020 року, вбачається, що свідок ОСОБА_7 розповіла та показала механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ОСОБА_4 .Крім того, до протоколу проведення слідчого експерименту долучено фото таблиці (том 2 а.с.30-32).
Із висновку експерта № 90 (по медичним документам) від 05.05.2020 року 07.05.2020 року, вбачається, що у гр. ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: забійно-рваної рани потиличної ділянки, забійно-рваної рани перенісся, чола, з клінічними ознаками струсу головного мозку, забійно-рваної рани правого передпліччя, закритого перелому середньої третини лівої ліктьової кісті зі зміщенням, які могли утворитися 20.03.2020 року, внаслідок травматичних дій твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею. Дані ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я (том 2 а.с.35-36).
Даний висновок експертизи ніхто не оспорює, такий відповідає обставинам події, узгоджуються з показами потерпілої, свідків та обвинуваченої, а тому, суд вважає його правильним і покладає в основу вироку.
Із виписки із історії хвороби стаціонарного хворого №1927 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається що була госпіталізована з 20.03.2020 року по 13.04.2020 року з діагнозом ЗЧМТ струм головного мозку, забійно-рвані рани потилиці, лоба, перенісся, правого передпліччя, перелом кісток носа, закритий перелом с/3 лівої ліктевої кістки зі зміщенням (том 2 а.с.37).
Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 16.04.2020 року, згідно якої надала працівникам поліції 14 аркушів паперу формату А4, на яких зображено фотознімки отриманих нею тілесних ушкоджень 20.03.2020 року (том 2 а.с.39).
Протокол огляду речей від 16.04.2020 року, з якого вбачається, що безпосереднім об`єктом огляду являються аркуші паперу формату А4 в кількості 14 штук, на яких зображено наявні тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 , які зафіксовані під час перебування останньої в Рокитнівській ЦРЛ. Крім того, до протоколу огляду речей долучено фотознімки (том 2 а.с.40-55).

Із постанови про визнання речовим доказом від 16.04.2020 року вбачається, що таким визнано 14 (чотирнадцять) аркушів паперу форматом А4, на яких зображено фотознімки отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та долучено до матеріалів кримінального провадження (том 2 а.с. 56).
Із повідомлення про підозру від 05.06.2020 року, згідно якого ОСОБА_4 повідомили про підозру в вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України та повідомили права та обов`язки підозрюваної (том 2 а.с.87-91).
Підстав не вірити показам потерпілої, а також свідкам у суду не має, так як такі є послідовними, узгоджуються між собою та з доказами дослідженими в судовому засіданні, а тому суд такі покази вважає правдивими і покладає їх в основу вироку.
Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази потерпілої, свідків, висновок експерта, протокол слідчого експерименту є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченій ОСОБА_4 .
Суд також вважає, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченої винною у вчиненні пред`явленого ій обвинувачення.
Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, оскільки вона заподіяла умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обставин які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.
Призначаючи вид і розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного нею кримінального правопорушення, раніше не судима, її особу, позицію потерпілої, яка просила покарати по закону, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, працюючої медичною сестрою денного стаціонару амбулаторії ЗПСМ с. Сновидовичі, вдови, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обвинувачена ОСОБА_4 не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченої за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочин, особу винної, її вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, відсутність обставин, що пом`якшують її відповідальність, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 статті 122 КК України. Враховуючи, що за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України санкція статті передбачає альтернативні види покарання, а саме, виправні роботи, обмеження чи позбавлення волі, враховуючи думку прокурора, та з урахування тяжкості скоєного злочину, а також особи обвинуваченої ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що її виправлення буде досягнуто при призначені покарання у вигляді виправних робіт, з урахуванням відношення винної до скоєного. Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти її виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Щодо цивільних позовів.
Потерпіла ОСОБА_6 звернулася до суду з цивільним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 18383 гривні 26 копійок, яка складається із витрат на лікування (купівля медикаментів, оплата праці та послуг по наданню меддопомоги) та 100 000 грн. моральної шкоди.
Щодо матеріальної шкоди, то таку обґрунтовує, тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 вона була змушена понести витрати на ліки та медичне обстеження в розмірі 18383 грн. 26 копійок.
Разом з тим, на думку суду в частині відшкодування матеріальної шкоди така підлягає до відшкодування, а саме підлягає стягненню 18383 гривні 26 копійок, оскільки така підтверджується документально та визнається самим відповідачем ОСОБА_4 .
Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди на користь цивільного позивача ОСОБА_6 , суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого злочину, тяжкість моральних страждань перенесених потерпілою в зв`язку із отриманим ушкодженням, майновий стан підсудної та її відношення як до вчиненого нею правопорушення так і відношення до самого цивільного позову, який вона частково визнає та не здійснила жодного відшкодування потерпілій впродовж тривалого часу з моменту події.
Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України та ст.ст. 1167, 1187 ЦК України.
Приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 , судом прийнято до уваги матеріальний стан обвинуваченої, яка працює, є вдовою, має на утриманні двох дітей та можливість нею покрити завдані збитки.
Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що потерпілій ОСОБА_6 дійсно спричинена моральна шкода, внаслідок дій обвинуваченої ОСОБА_4 , було тимчасово порушено нормальні життєві зв`язки особисто її та її сім`ї, дана ситуація призвела до тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, необхідно було затратити деякий час та зусилля, щоб повернутися до попереднього розкладу життя, в результаті дій ОСОБА_4 потерпіла отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості, терпіла фізичні страждання, даних та доказів щоб станом на час розгляду справи не повернувся до попереднього ритму життя суду не надано, а також суд враховує відношення ОСОБА_4 до вчиненого нею злочину.
А відтак враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з обвинуваченої ОСОБА_4 слід стягнути в користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 12 000 грн..
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 376, 393-395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити їй покарання у виді виправних робіт за місцем роботи на строк 6 (шість) місяців з відрахуванням 10% її заробітку в дохід держави.
Процесуальні витрати учасниками кримінального провадження не заявлені.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 18383,26 грн. (вісімнадцять тисяч триста вісімдесят три гривні двадцять шість копійок) матеріальної шкоди.
Позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень нуль копійок) задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень нуль копійок) моральної шкоди.
Речові докази, а саме: 14 (чотирнадцять) аркушів паперу форматом А4 на яких зображено фотознімки отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що знаходиться в матеріалах справи (том 2 а.с.42-55) залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено сторонами до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1