Справа № 308/895/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданніу залі суду у м.Ужгород, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001237 від 06 грудня 2020 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Руські Комарівці Ужгородського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343, ч.1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2020 року близько 18 години 00 хвилин по вулиці Головній в селі Нижнє Солотвино Ужгородського району, Закарпатської області, на перехресті між селом Руські Комарівці та Нижнє Солотвино, Закарпатської області , у зв`язку з порушенням пп. «а» п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, керуючись вимогами п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, екіпаж сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області зупинив транспортний засіб марки «Шкода», модель «Октавія» з державним номерним знаком Словацької Республіки « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_4 .
На вимогу поліцейського ОСОБА_6 пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_7 повідомив про відсутність посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, розуміючи при цьому, що допустив порушення пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Через деякий час, приблизно о 18 годині 15 хвилин, за вказаною вище адресою, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП України (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами), розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_6 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, достовірно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_6 , який перебував у однострої поліцейського, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, діючи всупереч вимогами абз. 2 ч. З ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав грошові кошти, а саме одну купюру номіналом 100 гривень з серійним номером «УТ0578964», у праву кишеню куртки форменого одягу, тобто надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Національної поліції України, яка відповідно до чинного законодавства та посадової інструкції наділена повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, чим здійснив вплив на ОСОБА_6 для нескладання останнім постанови про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.
Своїми діями ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, а саме надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, а також кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

04 січня 2021 року прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001237 від 06 грудня 2020 року з одного боку, та підозрюваний ОСОБА_4 з іншого боку, уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 343 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України сторони погодилися на призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 369 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, повідомлявсь належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У матеріалах справи міститься заява потерпілого від 04 січня 2021 року про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.
Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343 КК України, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком та ч. 1 ст. 369 КК України - злочином який відноситься до категорії нетяжких.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджені обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто, не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001237 від 06 грудня 2020 року з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого боку, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 діяння повністю доведені і вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 343 КК України кваліфікуючими ознаками якого є - вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу, судового експерта, працівника органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, а також близького родича державного виконавця або приватного виконавця з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, здійсненню судово-експертної діяльності або добитися прийняття незаконного рішення, а також ч. 1 ст. 369 КК України - пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Вказані кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином.
Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий.
Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, негативних характеристик суду не надано.
З врахуванням наведених судом обставин, що пом`якшують покарання, відсутності претензій потерпілого, дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, та про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання в угоді про визнання винуватості.
Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Кримінальними правопорушеннями заподіяно шкоду потерпілому ОСОБА_6 , який скористався своїм правом на надання згоди для укладення угоди, умови укладеної угоди не суперечать моральним засадам суспільства, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Долю речових доказів по справі, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 січня 2021 року укладену між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001237 від 06 грудня 2020 року з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 472 КПК України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 343 та ч.1 ст. 369 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 343 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.1 ст.369 у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим остаточно обрати засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2020 року, в рамках даного кримінального провадження, на купюру номіналом 100 (сто) гривень, серії УТ №0578964, які надав громадянин ОСОБА_4 поліцейському СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшому сержанту поліції ОСОБА_6 , як неправомірну вигоду скасувати.
На підставі ст.100 КПК України, речові докази по справі: купюру номіналом 100 (сто) гривень, серії УТ №0578964 звернути у дохід держави.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1