Справа № 686/9368/21
Провадження № 1-кс/686/6364/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000412 від 11.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

09.06.2021 року на розгляд слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000412 від 11.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2021 року на: вантажний сідловий тягач «Renault Magnum 440.19T» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_3 в частині користування.

У клопотанні ОСОБА_3 посилається на те, що він є власником майна, усі необхідні процесуальні дії та експертні дослідження із автомобілем проведені, а тому у застосуванні арешту відпала потреба в частині користування.

ОСОБА_3 і його представник - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені телефонограмою.

Водночас від представника заявника ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, в якій він висловився про те, що

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій висловився, що стосовно вирішення питання про скасування арешту на указане майно не заперечує в частині заборони користування.

Вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 10.04.2021 р., близько 22 години, водій ОСОБА_5 , керуючи вантажним сідловим тягачем «Renault Magnum 440.19T» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом "Spier AGL 390" д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині автодороги М-12 сполучення «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» зі сторони м. Хмельницького в напрямку смт. Війтівці, на 251 км. +700 м. неподалік с. Малиничі Хмельницького району, Хмельницької області допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався на зустріч, посередині вказаної проїзної частини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого передпліччя та гомілки, госпіталізований в травматологічне відділення КНП «Хмельницька обласна лікарня».

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2021 року накладено арешт з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження на вилучене 21.04.2021 майно, а саме на вантажний сідловий тягач «Renault Magnum 440.19T» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

З наведеного слідує, що слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності та виборі способу досудового розслідування для забезпечення його ефективності та несе відповідальність за досягнення його мети.

Здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя не може переймати на себе функції слідства, у тому числі щодо необхідності проведення слідчих та/або процесуальних дій із використанням арештованого майна.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом

Як вбачається з наявного у матеріалах кримінального провадження висновку проведеної судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/123-21/3334-ІТ від 14.05.2021, гальмова система ватажного сідлового тягача «Renault Magnum 440.19T» д.н.з. НОМЕР_1 , перебувала в працездатному стані та виконувала свої конструктивні функції. Ознак, які б свідчили про несправність чи відмову робочої гальмової системи, як на момент огляду, так і до моменту дорожньо-транспортної пригоди не встановлено.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує позицію слідчого, який не заперечує проти задоволення клопотання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 просить скасувати арешт в частині заборони користування транспортним засобом , з яким за повідомленням слідчого проведені усі необхідні слідчі дії та виконані судові експертизи, слідчий суддя приходить до висновку про недоцільність подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження із застосуванням усіх визначених законом заборон.

А тому вважає за можливе скасувати арешт на указане майно в частині заборони користування транспортним засобом.

За положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2021 року на вантажний сідловий тягач «Renault Magnum 440.19T» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000412 від 11.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України в частині заборони користування указаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1