н/п 1-кс/953/3441/21
"21" квітня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі представника
власника майна адвоката ОСОБА_3 ,
09.04.2021 до суду поштою надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року, у якому представник заявника просить: Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року по справі № 640/1136/18 на спеціальний вантажний сідловий тягач - Е, марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання представник заявника, посилаючись на ст.ст. 2, 8, 9, 22-26, 98, 116-117, 170-174 КПК України вказує, що ОСОБА_4 є власником спеціального вантажного сідлового тягача - Е, марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_2 . При спробі реалізувати зазначений вище автомобіль ОСОБА_4 було встановлено наявність обтяження, а саме арешт, згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року по справі № 640/1136/18.
Проте, спеціальний вантажний сідловин тягач Е, марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_2 , який використовується ОСОБА_4 у підприємницькій діяльності та по суті є його активом, у зв`язку з чим представник власника майна просить скасувати арешт з автомобіля.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив про його задоволення, з підстав, викладених у клопотанні. Також зазначив, що ОСОБА_4 є власником вказаного транспортного засобу та на даний час використовує його для перевезення товарів. Його клієнта не було допитано в рамках даного кримінального провадження. Відомості про визнання транспортного засобу речовим доказом в матеріалах справи відсутні. Крім цього зазначив, що транспортний засіб не є предметом злочину; необхідність арешту ніяким чином не обґрунтована; санкції ст..ст. 388, 190 КК України за яким проводиться досудове розслідування не передбачають покарання у вигляді конфіскації; власник майна не є підозрюваним; арешт майна унеможливлює проведення підприємницької діяльності, оскільки його неможливо продати та погасити заборгованість.
Слідчий суддя, вислухавши доводи адвоката, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Крім того, 15.02.2018 до ЄРДР внесені відомості за ч. 3 ст. 190 КК України за фабулою: 14.02.2018 до Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 шахрайським шляхом частково розтратив транспортні засоби, що були предметом договору застави транспортних засобів від 09.12.2011 року, чим спричинив їй матеріальну шкоду у великих розмірах (а.с. 24-25).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2018, зокрема, накладено арешт на спеціальний вантажний сідловий тягач - Е, марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_2 . Місцем зберігання автомобілів визначено територію майданчику тимчасового затримання транспортних засобів ГУПН в Харківській області за адресою: м. Харків вул. Пушкінська, 107 (а.с. 7-10).
З мотивувальної частини вищевказаної ухвали вбачається, що при накладенні арешту на транспортні засоби, зокрема спеціальний вантажний сідловий тягач - Е, марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_2 , слідчий суддя виходив з того, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому слідчий суддя наклав арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобілі, що на цей час зареєстровані за ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 .
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачає, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Звертаючись до суду з означеною заявою, заявник вказує, що, на його погляд, суд необгрунтовано наклав арешт на належне йому майно, оскільки на момент винесення ухвали про накладення арешту, спеціальний вантажний сідловий тягач - Е, марки VOLVO, моделі FH 12.460, 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_2 перебував у його власності, то й підстав для накладення арешту у суду не було.
Однак, доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2018, відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано.
Навпаки, як зазначає прокурор, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а спеціальний вантажний сідловий тягач є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Отже, застосований арешт майна не втратив своєї потреби до теперішнього часу, оскільки у разі скасування арешту майно може бути відчужено невизначеному колу осіб.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Посилання заявника та його представника щодо того, що накладення арешту перешкоджає проведенню правомірної підприємницької діяльності, жодними чином не підтверджено. Так, в судовому засіданні адвокат пояснив, що ОСОБА_4 використовує вказаний вище автомобіль для перевезення товарів, а скасування арешту з автомобіля необхідно з метою його продажу.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372, 376 ч. 2 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1