Справа №639/2874/21
Провадження №1-кп/639/347/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/2874/21 (в ЄРДР №0000011 від 05.01.2021 року) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, не маючого судимості, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

02.12.2020 року приблизно об 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився в районі розташування автобусної зупинки за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Вільшани, вул. Леніна, де здійснив посадку в салон вищевказаного автомобіля ОСОБА_6 .

Прибувши об 11 год. за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях, 153, ОСОБА_6 залишила в салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_3 належну їй сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 1800 гривень та мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 6 3/32Gb.

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, те, що потерпіла ОСОБА_6 вийшла із салону автомобілю марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою розміну грошових коштів, та, будучи впевненим в тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, непомітно для оточуючих, таємно викрав чуже майно, а саме сумку належну потерпілій ОСОБА_6 , в якій знаходились мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi 6» та грошові кошти в сумі 1800 гривень, поїхавши з зупинки «Термінал», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 153, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї кримінально протиправної мети, спрямованої на таємне викрадення чужого майна, а саме сумки, в якій знаходились грошові кошти в сумі 1800 гривень та мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 6 3/32Gb, належні потерпілій ОСОБА_6 , спричинивши потерпілій шкоду на загальну суму 3683 грн., з яких 1800,00 грн. вищезазначені грошові кошти, а 1883,00 грн. вартість мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 6 3/32Gb.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а також висновки судово-товарознавчої експертизи. Зокрема, ОСОБА_3 показав, що 02.12.2020р. він на автомобілі «Daewoo Lanos» їхав з міста Богодухів до м. Харкова. По дорозі в районі с. Вільшани на зупинці підібрав потерпілу ОСОБА_6 . Вони доїхали до м. Харкова, зупинилися в районі «Холодної гори» біля автобусної станції «Термінал», де потерпіла вийшла щоб розміняти гроші. Він в цей час взяв інше замовлення та поїхав. Коли він побачив сумку потерпілої, яку та залишила в салоні автомобіля, він вирішив скористатися її вмістом в своїх особистих цілях, а тому залишив її собі. В сумочці знаходились телефон темного кольору та грошові кошти в сумі 1800грн. Грошові кошти він витратив, телефоном користувався приблизно тиждень, а потім здав до ломбарду. На вчинення вказаних дій його підштовхнула потреба в грошових коштів через тяжку хворобу брата, який на теперішній час помер.
ОСОБА_3 висловив жаль щодо скоєного та піддав свої дії критичній оцінці.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила кримінальне провадження розглядати без її участі, у призначенні покарання покладалася на розсуд суду.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловили прокурор та захисник.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних процесуальних витрат.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; розлучений; має постійне місце проживання та реєстрації; офіційно не працює; зі слів має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України не має судимості.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України,а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; відношення обвинуваченого до скоєного; кількість епізодів протиправної діяльності один; особу винного; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу буде недостатнім для досягнення цілей покарання, судом не встановлено.
Більш того, саме вказаний вид покарання просили призначити обвинуваченому прокурор і сторона захисту. При цьому ОСОБА_3 вказував на можливість виконання цього покарання, посилаючись на те, що працює у батьків в сфері вирощування та реалізації квітів і має відповідний дохід, достатній для сплати штрафу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досягнення цілей покарання ОСОБА_3 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 185 КК України, яке буде необхідним та достатнім.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.).

Процесуальні витрати в розмірі 490,35 грн. (чотириста дев`яносто грн. 35 коп.) на залучення експерта стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 35)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та не пізніше наступного дня направити потерпілій.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознаитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1