24.06.2021
Справа № 642/3828/21
Провадження № 1-кс/642/1829/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000177 від 07.04.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України -

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно, вказуючи, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000177 від 07.04.2021 за фактом зловживання службовими особами правоохоронних органів своїм службовим становищем, які, діючи разом з невстановленими особами, займаються незаконною перереєстрацією та привласненням квартир. Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюється співробітниками першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури.
Встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.02.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_4 , зареєстрована на ОСОБА_5 на підставі заповіту, складеного ОСОБА_6 та посвідченого 19.03.2008 Пономаренківською сільською радою Харківського району за №12.

Водночас встановлено, що у архівних справах Роганської селищної ради (Пономаренківської сільської ради) заповіт № 2, нібито посвідчений 19.03.2008 Пономаренківською сільською радою Харківського району, відсутній, та в книзі реєстрації не значиться. Викладене суперечить відомостям та документам, які надані приватному нотаріусу ОСОБА_4 для реєстрації права власності на вказану квартиру та свідчить про те, що для видання свідоцтва про право на спадщину за заповітом приватним нотаріусом ОСОБА_4 , а також реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 не було відповідних підстав.

На теперішній час вказана квартира належить ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою №262588529.
Крім цього постановою прокурора у кримінальному провадженні від 22.06.2021 квартиру за вказаною адресою було визнано речовим доказом.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Слідчий суддя, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000177 від 07.04.2021 за фактом зловживання службовими особами правоохоронних органів своїм службовим становищем, які, діючи разом з невстановленими особами, займаються незаконною перереєстрацією та привласненням квартир.
Встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.02.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_4 , зареєстрована на ОСОБА_5 на підставі заповіту, складеного ОСОБА_6 та посвідченого 19.03.2008 Пономаренківською сільською радою Харківського району за №12.

Водночас встановлено, що у архівних справах Роганської селищної ради (Пономаренківської сільської ради) заповіт № 2, нібито посвідчений 19.03.2008 Пономаренківською сільською радою Харківського району, відсутній, та в книзі реєстрації не значиться. Викладене суперечить відомостям та документам, які надані приватному нотаріусу ОСОБА_4 для реєстрації права власності на вказану квартиру та свідчить про те, що для видання свідоцтва про право на спадщину за заповітом приватним нотаріусом ОСОБА_4 , а також реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 не було відповідних підстав.

Крім цього постановою прокурора у кримінальному провадженні від 22.06.2021 квартиру за вказаною адресою було визнано речовим доказом.

На теперішній час вказана квартира належить ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою №262588529.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором в судовому засіданні доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що є підстави вважати, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є предметом зазначеного злочину та має значення для досудового розслідування, може зберігати на собі сліди злочину та бути використаною як докази у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, та з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеної квартири, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:

Клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 , яка на цей належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1