Справа № 747/480/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/310/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000071 від 02 квітня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, освіта середня, не судимої у силу ст. 89 КК України

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_9 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватою та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, певні обов`язки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не застосовувався.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 817 грн. 25 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Також ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2021 року виправлено описку у вироку Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27.01.2021 у відносно ОСОБА_6 та у одинадцятому абзаці мотивувальної частини та у другому абзаці резолютивної частини вироку слово «злочину» замінено на «кримінального правопорушення».

За вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 01.04.2020 року, близько 16-ї год., перебуваючи у господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, переслідуючи корисливий мотив, таємно викрала належні ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Nokia» моделі «106», вартістю 584 грн. 46 коп., з карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 гривень, музичну колонку марки «JC 180» вартістю 320 гривень із картою пам`яті марки «Transcend» моделі «TS8GJF350» вартістю 159 гривень 10 копійок та жіночий велосипед марки «Салют» моделі «Retro 28» вартістю 1633 гривні 33 копійки, після чого розпорядилася викраденим на власний розсуд. Своїми діями спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 2721 гривня 89 копійок.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 , просить вирок суду відносно останньої в частині застосування ст. 75 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватою за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити її від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення та покласти на неї обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів зазначає, що не зважаючи на зміни, внесені до ст. 75 КК України згідно із Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року, суд як в мотивувальній так і в резолютивній частині зазначив про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного строку не вчинить лише нового злочину, що унеможливлює у разі вчинення засудженою протягом іспитового строку нового кримінального проступку, призначити покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71,72 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора у повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суд потерпіла вирішення апеляційної скарги прокурора віднесла на розсуд суду.

Обвинувачена та її захисник заперечували доводам апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаних вимог закону суд 1 інстанції дотримався в повній мірі.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, правильність кваліфікації її дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується задовільно, непрацююча, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, за медичним висновком у неї в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, мала місце легка розумова відсталість з порушенням поведінки (F 70 за Міжнародною Класифікацією хвороб 10-го перегляду), але за своїм психічним станом вона була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними і застосування примусових заходів медичного характеру їй не показане, клінічних ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення останньої можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Зважаючи на викладене, суд призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі в межах, встановленої санкцією інкримінованої статті, із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

За змістом оскаржуваного вироку, в його мотивувальній та резолютивній частині, окрім іншого зазначено про звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, однак судом дійсно не враховано зміни, внесені до ст. 75 КК України згідно із Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року, яким слово «злочин» замінено «кримінального правопорушення».

Ухвалою цього ж суду від 26.02.2021 року вказана описка згідно положень статті 379 КПК України була виправлена, в мотивувальній та резолютивній частині вироку слово «злочину» замінено на «кримінального правопорушення». Вказана ухвала про виправлення описки учасниками провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Таким чином, хоча обставина зазначена прокурором в апеляційній скарзі і мала місце, однак на момент розгляду апеляційної скарги цей недолік усунуто судом першої інстанції у порядку положень ст. 379 КПК України, ухвала про виправлення описки прокурором не оскаржується, тому колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави для скасування вироку в цій частині з мотивів наведених в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Також колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до ч. 1 ст. 420 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Цей перелік є вичерпним.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що останній погодився з правильністю застосування до обвинуваченої вимог ст. 75 КК України та не ставить питання про погіршення її становища, а вимога прокурора у більшій мірі стосується невідповідності тексту судового рішення точному тексту кримінального закону, що в даному випадку не погіршує становище обвинуваченої. Незважаючи на спірні формулювання у вироку, про що говорить прокурор в своїй апеляційній скарзі, існують норми кримінального закону (ст. 75-78 КК), які є нормою прямої дії і підлягатимуть обов`язковому застосуванню у разі, якщо ОСОБА_6 порушить покладені на неї обов`язки, скоїть новий злочин або кримінальний проступок (що охоплюється поняттям кримінального правопорушення), або скоїть адміністративні правопорушення.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а вирок Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2021 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3