Справа № 199/2301/21
ВИРОК
іменем України
2021 року березня місяця 29 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000050 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2021, відносно обвинуваченої:

ОСОБА_3 , яка народилась у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, українки, громадянки України, із незакінченою вищою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, малолітніх та непрацездатних осіб на утримані немаючої, зареєстрованої та проживаючої у квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 23.03.2021 о 13 годині 14 хвилин, прибула до гіпермаркету «FOZZY» у ТЦ «Вавілон», що належить ТОВ «ЕКСПАНСІЯ», та розташований за адресою: місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, 2, з метою здійснення покупок.

Рухаючись торгівельними рядами гіпермаркету «FOZZY», ОСОБА_3 зайшла до відділу непродовольчих товарів, де на торгових стелажах побачила засоби догляду за шкірою. У цей момент, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме крему L`Oreal Paris «Гений увлажнения», об`ємом 70 мл., вартістю 278 гривні 10 копійок, що належить вищезазначеному гіпермаркету.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, того ж дня, тобто 23.03.2021, о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди гіпермаркету ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» («FOZZY»), шляхом вільного доступу, взяла із торгового стелажу тюбик крему L`Oreal Paris «Гений увлажнения», об`ємом 70 мл., вартістю 278 гривні 10 копійок, за одиницю товару, після чого поклала його до кишені куртки, яка була вдягнена на ній.

Намагаючись довести злочинний умисел до кінця, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , утримуючи при собі тюбик крему L`Oreal Paris «Гений увлажнения», об`ємом 70 мл., вчиняючи злочин з корисливих мотивів, у той же день, приблизно о 13 годині 39 хвилин, не розрахувавшись за вище вказаний товар, пройшла за межі касової зони гіпермаркету «FOZZY», де була зупинена співробітником охорони магазину.
Таким чином, ОСОБА_3 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення вказаного кримінального проступку до кінця, але кримінальний проступок не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 намагалась спричинити ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» матеріальну шкоду у розмірі 278 гривень 10 копійок.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності її захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

- письмова заява представника потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченої, так і представника потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченої за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як такі що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала, офіційно не працевлаштована, за місцем проживання скарг не надходило, у лікарів нарколога та психолога на обліку не перебуває.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченій, дані про її особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення покарання у виді штрафу, який є більш м`яким видом покарання, є недоцільним у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована та самостійного доходу(заробітку) не має, а тому є вірогідність того, що покарання у виді штрафу особисто ОСОБА_3 виконано не буде.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченій іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- відеозапис з камер спостереження змонтованого на СD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- крем «Loreal Paris «гений увлажнения» залишити за належністю представнику потерпілого для подальшої реалізації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 -Почтовик

29.03.2021