Справа № 931/681/20
Номер провадження: 1-кп/156/57/21
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Іваничі клопотання директора TзOB «Волинська фабрика гофротари» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000111 від 03.06.2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
І. Суть клопотання
В Іваничівському районному суді Волинської області перебуває кримінальне провадження № 0000111 від 03.06.2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Директором TзOB «Волинська фабрика гофротари» ОСОБА_4 подано до суду клопотання про скасування арешту автомобіля марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» вантажний сідловий тягач, номер кузова НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, власником якого є TзOB «Волинська фабрика гофротари», накладеного ухвалою слідчого судді Локачинського районного суду Волинської області від 05.06.2021 року.
Клопотання обгрунтоване тим, що представник TзOB «Волинська фабрика гофротари», яке є власником транспортного засобу, участі в судовому засіданні, в якому вирішувалось питання щодо арешту автомобіля не брав. Зазначає, що заборона власникові майна користуватися транспортним засобом вже завдає і надалі завдаватиме надмірного обмеження праву власника (володільця) майна, оскільки не тільки зупиняє здійснення господарської діяльності в частині його використання за призначенням, а й постійно призводить до виникнення збитків у формі упущеної вимоги, яку б товариство могло отримати у разі використання транспортного засобу, на який накладено арешт.

Крім того, так, як власник майна не зацікавлений у його пошкодженні, псуванні, перетворенні, знищенні, та є потерпілим від злочину, тому обмеження його права власності у вигляді заборони на користування та розпорядження майном є безпідставним, внаслідок відсутності відповідних ризиків.
Ухвалою слідчого судді від 22.06.2021 року було відмовлено TзOB «Волинська фабрика гофротари» у задоволенні клопотання про скасування арешту на автомобіль, у зв`язку із тим, що на той час у кримінальному провадженні із вище зазначеним транспортним засобом не проведено будь-яких слідчих дій, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Директор TзOB «Волинська фабрика гофротари» вважає, що оскільки у кримінальному провадженні проведені усі необхідні та достатні експертизи, потреба у застосуванні арешту майна товариства відсутня. Просить скасувати арешт, накладений ухвалою Локачинського районного суду від 05 червня 2020 року на автомобіль марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» вантажний сідловий тягач, номер кузова номер кузова НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, власником якого є TзOB «Волинська фабрика гофротари».
ІІ. Процесуальні дії
У судове засідання представник TзOB «Волинська фабрика гофротари» не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи. У поданому клопотанні про скасування арешту, накладеного на майно розгляд даного клопотання просив проводити за відсутності представника товариства.

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явилася, на електронну пошту суду надіслала клопотання у якому просила розгляд справи проводити без її участі. Одночасно зазначила, що клопотання TзOB «Волинська фабрика гофротари» не підлягає задоволенню так, як подане передчасно, оскільки ухвалою слідчого судді Локачинського районного суду від 05 червня 2020 року накладено арешт на майно - автомобіль марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» вантажний сідловий тягач, номер кузова номер кузова НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, шляхом постановлення заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном до ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження. На даний час обставини, передбачені ст. 170 КПК України, що були враховані слідчим суддею при накладенні арешту тривають, тому скасування такого є передчасним.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

ІІІ. Релевантні джерела права
Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Оскільки, арешт майна є триваючим втручанням у право власності, - а іноді і в право на особисте та сімейне життя, тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували. А тому може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом (ч. 1 ст. 174 КПК України).

Згідно зі статтею 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції", має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства».)

IV. Обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Локачинського районного суду Волинської області від 05.06.2020 року накладено арешт на автомобіль марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» вантажний сідловий тягач, номер кузова номер кузова НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, що належить TзOB «Волинська фабрика гофротари» згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

В межах даного кримінального провадження були проведені всі необхідні слідчі дії, в тому числі інженерно-трасологічна експертиза та дослідження технічного стану транспортного засобу, що підтверджено реєстром матеріалів досудового розслідування.
З клопотання директора TзOB «Волинська фабрика гофротари» ОСОБА_4 вбачається, що заборона власникові майна користуватися транспортним засобом вже завдає і надалі завдаватиме надмірного обмеження праву власника (володільця) майна, оскільки не тільки зупиняє здійснення господарської діяльності в частині його використання за призначенням, а й постійно призводить до виникнення збитків у формі упущеної вимоги, яку б товариство могло отримати у разі використання транспортного засобу, на який накладено арешт.

V. Висновки суду
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що підстави, які слугували винесенню ухвали про арешт вищевказаного, відпали (ч.1 ст.174 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на вище вказане, є доцільним звернення до основоположних принципів законності, верховенства права та недоторканності права власності, які вимагають вирішення питання про скасування арешту майна і поновлення права власності особи, яке після завершення кримінального провадження обмежується в даному випадку безпідставно.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що на даний час потерпілим доведено, що в застосуванні арешту на майно відпала потреба, клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 131, 132, 174 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Клопотання про скасування арешту - задоволити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Локачинського районного суду Волинської області від 05.06.2020 року на автомобіль марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» вантажний сідловий тягач, номер кузова номер кузова НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, власником якого є TзOB «Волинська фабрика гофротари» на підставі свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1