Справа № 576/1037/21
В И РО К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.21 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачуваних: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
законних представників обвинувачуваних: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей: ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 0000117 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, українця, громадянина України, учня 9 класу Перемозького НВК, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Баничі Глухівського району Сумської області, українця, громадянина України, студента 3-го курсу Глухівського національного педагогічного університету ім. О.Довженка, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Перемога Глухівського району Сумської області, українця, громадянина України, студента 2-го курсу Конотопського ПТУ №20, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

- кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

06 квітня 2021 року близько 18 год. 20 хв., підсудні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки, прийшли до під`їзної колії Глухів-Баничі рейкового кола ділянки наближення до переїзду 14 км. поблизу с. Перемога Шосткинського району Сумської області, де скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом демонтажу за допомогою пилки по металу таємно викрали трансформатор СОБС-2А вартістю 350 грн. та колійну коробку типу ПЯ-1 вартістю 1137 грн., які належать акціонерному товариству «Українська залізниця». З викраденим майном підсудні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишили місце події та розпорядились ним на власний розсуд. Внаслідок дій підсудних, акціонерному товариству «Українська залізниця» була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 1487 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 , свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що 06 квітня 2021 року після 18 год він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до під`їзної колії Глухів-Баничі, що знаходиться поблизу с. Перемога, де відпилявши принесеною з собою пилкою по металу, по черзі з ОСОБА_6 дроти з`єднання, викрали трансформатор та колійну коробку, які в подальшому здали на металобрухт. Допитані в судовому засіданні підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні також визнали повністю і надали покази щодо обставин вчинення крадіжки колійної коробки та трансформатора з під`їзної колії Глухів-Баничі, розташованої поблизу с. Перемога Шосткинського району Сумської області, які повністю аналогічні показам підсудного ОСОБА_4 . Оскільки підсудні повністю визнали свою вину і не оспорюють фактичні обставини справи, то відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежив їх дослідження лише допитом підсудних.
Аналізуючи викладене, суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб. При цьому в судовому засіданні захисником заявлено клопотання про звільнення обвинувачуваних від покарання на підставі ч.1статті 105 КК України та застосувати до неповнолітніх обвинувачуваних примусові заходи виховного характеру у виді передачі їх під нагляд батьків. Клопотання мотивується тим, що обвинувачувані є неповнолітніми, вчинили нетяжкий злочин, раніше ніхто із них до кримінальної відповідальності не притягувався, вони повністю визнали свою вину, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували спричинену шкоду, щиро каються у вчиненому, позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання. Інші учасники судового провадження повністю підтримали заявлене захисником клопотання і просять його задовольнити. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Так, вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене неповнолітнім обвинуваченим суд враховує, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей- правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст.50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, передбачені розділом ХV КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд може застосувати один або декілька примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст.105 КК України.

Згідно п. 16 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Таким чином, вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене неповнолітнім підсудним за вчинене кримінальне правопорушення суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належать до нетяжких злочинів, розмір завданої злочином майнової шкоди, особи обвинувачених, кожен із яких характеризується за місцем проживання та навчання в цілому позитивно, є неповнолітніми, підсудний ОСОБА_4 є учнем школи, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 студентами професійно-технічних навчальних закладів, не перебувають на обліку лікаря-психіатра та нарколога. Також суд враховує, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинувачуваними, добровільне відшкодування шкоди, а також вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, що відповідно до статті 66 КК України є пом`якшуючими покарання обставинами, а також відсутність передбачених статтею 67 КК України обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин, згідно з вимогами ч. 1 ст. 105 КК України, а також ч. 3 ст. 497 КПК України, суд дійшов висновку про можливість звільнення від покарання неповнолітніх обвинувачуваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, оскільки внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки вони на момент постановлення вироку не потребують застосування покарання.

Вирішуючи питання про вид заходу виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає, що найбільш ефективним та таким, що забезпечить позитивний виховний вплив, буде примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч. 2 ст.105 КК України у виді передачі обвинувачуваних під нагляд батьків.

Враховуючи вищевказані обставин справи суд дійшов до переконання, що саме такий вид примусового заходу виховного характеру буде необхідним, достатнім і найбільш ефективним для виправлення неповнолітніх та попередження вчинення нових злочинів.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України із підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави необхідно стягнути 2745,67 грн. процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи по справі.

Речові докази по справі: металеву колійну коробку, необхідно дозволити власнику акціонерному товариству «Українська залізниця» використовувати її за призначенням, а накладений на неї арешт необхідно скасувати.

Обирати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу підстав не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених частиною другою статті 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання без визначення його виду і розміру із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 , строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 від покарання без визначення його виду і розміру із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_9 , строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_6 від покарання без визначення його виду і розміру із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд батька - ОСОБА_10 , строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 по 915 грн. 23 коп. з кожного процесуальних витрат на користь держави.
Речові докази по справі: металеву колійну коробку, дозволити власнику акціонерному товариству «Українська залізниця» використовувати її за призначенням, а накладений на неї арешт скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Глухівського міськрайонного суду ОСОБА_1