Справа № 462/7641/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/468/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 31 жовтня 2020 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із невстановленою в ході досудового слідства особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, близько 21.00 год. 31 жовтня 2020 року по АДРЕСА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло за наступних обставин. Так, ОСОБА_7 та невстановлена в ході досудового слідства особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, незаконно проникли у квартиру АДРЕСА_3 , в якій проживають ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись в коридорі, відкрито викрала гаманець, який знаходився на верхній поличці шафи, вартістю 400 гривень з грошовими коштами у сумі 400 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_9 . Продовжуючи вчиняти незаконні дії щодо подальшого пошуку та привласнення матеріальних благ, проходячи по коридору, ОСОБА_7 та невстановлена особа були виявлені мешканкою квартири ОСОБА_10 , однак не зважаючи на їх викриття, невстановлена особа пройшла повз останню в кімнату, відштовхнувши її при цьому, в результаті чого остання, падаючи, сперлася до стіни, а ОСОБА_7 пройшов в іншу кімнату. Далі, невідомий чоловік, скориставшись можливістю, втік із квартири з викраденим гаманцем у невідомому напрямку, після чого ОСОБА_12 із неповнолітньою ОСОБА_11 покинули приміщення квартири, зачинивши вхідні двері із зовнішньої сторони квартири, в якій знаходився ОСОБА_7 . В подальшому працівниками поліції у квартирі потерпілої було виявлено ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із даним вироком суду, обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційний суд скасувати оскаржений вирок та перекваліфікувати його дії на ст. 162 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просить апеляційний суд скасувати вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01.04.2021 щодо ОСОБА_7 та закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, зазначає, що суд прийняв до уваги, на його думку неналежні та недопустимі докази, а також побудував обвинувальний вирок щодо нього на припущеннях. Вбачає, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, а наявний склад злочину, передбачений ст. 162 КК України - порушення недоторканності житла.

Захисник у своїй апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_7 визнав провину та щиро розкаявся у тому, що перебував та був затриманий у приватному помешканні потерпілих, однак не погодився із правовою кваліфікацією вчиненого ним діяння. На думку захисту, дана позиція підзахисного узгоджується з дослідженими доказами. Водночас, судом як і попередньо слідчим та прокурором вчинене ОСОБА_7 діяння невірно кваліфіковано як вчинення грабежу з проникненням у житло за ч. 3 cт. 186 КК України. Вважає, що досліджені докази у справі, відображають об`єктивний факт перебування підзахисного у чужому приватному житлі, та при цьому не доводять його протиправне посягання на чуже майно. Відтак, суд першої інстанції не надав правильну оцінку доказам у їх сукупності та логічній послідовності, а саме показанням підзахисного, свідків, потерпілої, відеозаписам з нагрудних камер спостереження поліцейських та ін., дійшовши неправильного висновку про винність особи у вчиненні саме грабежу з проникненням у житло, чого в дійсності не було.

Жодних дій, які б полягали у вчиненні протиправних спроб заволодіти чужим майном, підзахисний не вчиняв.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та його захисника, прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КПК України за наведених у вироку суду обставин доводиться належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 доводиться такими доказами:

-наданими у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що зайшовши у свою квартиру, вона побачила безлад у кімнатах, розкиданий одяг, речі, пляшки, перекинуті крісла, розірвані мішки з одежею, відсунуті меблі. Також вона виявила зникнення з полички шафи у коридорі свого гаманця з грошима в сумі 400 грн. і банківськими картками. Окрім цього, в квартирі знаходилися чужі чоловічі туфлі і тканинна куртка, які, як пояснив працівникам поліції ОСОБА_7 , належали йому. Коли працівники поліції запитали, скільки чоловіків було в її квартирі, ОСОБА_7 повідомив, що троє, а також сказав, що гаманець валяється на першому поверсі, однак вона його там не знайшла.

-наданими у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_11

-наданими у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_10

-наданими у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_13

-наданими у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_14

-наданими у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_15

-наданими у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_16

- даними, що містяться у витязі з Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 31.10.2020, згідно якого ОСОБА_13 зателефонувала на службу 102 та повідомила, що у квартиру сусідів по АДРЕСА_4 , де проживають бабуся та неповнолітня дівчина, проникли троє невідомих чоловіків.

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.10.2020,

-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 31.10.2020, згідно якого 31.10.2020 затримано ОСОБА_7 під час вчинення злочину.

- письмовою згодою ОСОБА_17 на проведення обшуку в його квартирі АДРЕСА_3 .

- даними протоколу огляду місця події від 31.10.2020 та фототаблицею до протоколу,

- даними постанови слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 про визнання речових доказів від 01.11.2020 року,

- даними довідкит ОСББ «Під лісом» від 25.11.2020, згідно якої у квартирі АДРЕСА_5 зареєстрований і проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- даними, що містяться у листі начальника УПП у Львівській області ДПП НП України від 05.11.2020,

- даними . що містяться у постанові старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 від 05.11.2020, відповідно до якої визнано у кримінальному провадженні №0001748 речовим доказом диск DVD-R із відозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який прибув на виклик за адресою: АДРЕСА_2 .

- даними, що містяться у протоколі огляду предмета від 05.11.2020, за яким оглянуто диск DVD-R, на якому міститься відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який прибув на виклик за адресою: АДРЕСА_2 .

- даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, що міститься у відеофайлі «1084» на диску DVD-R.

Відтак, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 186 на ст. 162 КК України, як це просить в своїй апеляційній скарзі сам обвинувачений, немає. Так само, як і не має підстав для закриття кримінального провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, так як про це просить у свою чергу захисник обвинуваченого.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_7 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та те, що обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання відсутні. Виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, враховуючи відсутність обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання,в порядку ст. 89 КК України вважається таким, з якого знято судимість, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність застосування до обвинуваченого покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, пов`язане із ізоляцією від суспільства, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4