Справа № 645/3846/20
Провадження № 1-кп/645/349/21
В И Р О К
11 березня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
-26.06.2015 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-02.07.2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
- 06.12.2019 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,
- 16.01.2020 років Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,
- 25.06.2020 років Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливі злочини за наступних обставин.
Так, 12 листопада 2019 року в період часу з 09:00 год. по 16:00 год., точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у будинок за вказаною адресою.
З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, порушуючи право на недоторканість приватної власності, переліз через паркан на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілому ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи вчиняти свої злочинні дії, шляхом розбиття віконного скла каменем, проник до будинку АДРЕСА_2 , де в одній із кімнат будинку незаконно заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 , а саме: перфоратором фірми «ИЖМАШ industrialline UP-2100E» 2100 Вт, чорно-червоного кольору, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/1463СЕ-20 від 22.06.2020 року, 1355,75 гривень, лобзиком електричним фірми «GRAND» модель ЛЭ-1050-100 1050Вт, блакитно-білого кольору з чорною ручкою, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/1463СЕ-20 від 22.06.2020 року становить 615,40 гривень, набором інструментів фірми «NEO TOOLS 08-664», який складається з чорного кейсу, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/1463СЕ-20 від 22.06.2020 року, 2210,85 гривень, шліфувальною машинкою кутовою «DWT WS-180 SL» 1300 Вт, в корпусі зеленого кольору, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/1463СЕ-20 від 22.06.2020 року визначена не була, змішувачем для раковини заокругленої форми з нержавіючої сталі фірми «FALANCO», модель 8105, з однією рукояткою змішування, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/1463СЕ-20 від 22.06.2020 року визначена не була.
Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 4182,00 гривень.
Крім того, 24 грудня 2019 року в період часу з 09:00 год. до 14:00 год., точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, в період з 09:00 год. по 14:00 год., порушуючи право на недоторканість приватної власності, переліз через паркан та розбив вікно будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, тим самим таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_6 , причинивши останній матеріальні збитки на загальну суму 14 631,19 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорював фактичні обставини справи та докази, викладені в обвинувальному акті. Пояснив про обставини скоєних злочинів, як викладено вище.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі потерпілі, які надали до суду заяви, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, неодружений, офіційно не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень злочинів, особу винного, обставина, визнана судом такою, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, із застосуванням положень ст.70 КК України.
При призначенні остаточного покарання суд враховує, що злочини обвинуваченим вчинено до постановлення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.06.2020 року (за яким ОСОБА_4 визнано винним за скоєння злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці, вирок набрав чинності 28.07.2020 року), тому покарання повинно бути призначено за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Представником потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 58 000 гривень та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень.
Щодо питання вирішення цивільного позову, суд виходив з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128 КПК України - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір.
Зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим.
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного, суд приходить до висновків, що цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково в межах його доведеності доказами, що відповідає вимогам ст.ст.57-60 ЦПК України.
Щодо цивільного позову в частині стягнення моральної шкоду суд приходить до наступного:
Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Як установлено ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_6 , яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла та з урахуванням інших обставин. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, задовольнити на суму 10 000 грн.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 12 лютого 2020 року, як зазначено у вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.06.2020 року.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком частково невідбуте ним покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.06.2020 року, остаточно призначивши покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з 12 лютого 2020 року.
Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди - 14 631 грн. 19 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , в якості відшкодування моральної шкоди - 10 000, 00 грн.
Речовий доказ відповідь «Ломбарду «Свіжа копійка»» № 926/6 від 17.06.2020 р., після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1