Справа № 405/319/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката - захисника ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката - захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України про звільнення з-під варти, -

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою щодо незаконного тримання ОСОБА_4 в умовах ДУ «Кропивницький СІ» подану в порядку ст. 206 КПК України, в якій просив негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

В обґрунтування скарги послався на те, що 23.11.2020 року вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 суд призначив за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.03.2018 та призначив ОСОБА_4 до відбуття 5 (п`ти) років позбавлення волі. 24.12.2020 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області було винесено уточнення до вищевказаного вироку, якою визначено «До набрання вироком законної сили, у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід залишити у вигляді тримання під вартою. 29.12.2020 року батько обвинуваченого, ОСОБА_4 вніс заставу за ОСОБА_4 в розмірі 42040 гривень та, на підтвердження, отримав довідку ТУ ДСА України Миколаївської області. Цей розмір був визначений ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.02.2020 року в даній кримінальній справі, якою відносно його підзахисного було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого декілька разів продовжувалась (останній раз 25.09.2020). Коли батько обвинуваченого, ОСОБА_4 привіз документи, що підтверджують сплату застави до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та вимагав, щоб його сина звільнили з-під варти, йому роз`яснили, що ані у вироку, ані в ухвалі про уточнення вироку не прописано розмір застави, тому ОСОБА_4 звільнити не можуть і порадили звернутись до суду про уточнення вироку суду в частині застави. Не зазначення у вироку суду розміру застави призводить до порушення конституційних прав ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити, пославшись на обставини зазначені у скарзі.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовльнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, оскільки на даний час ОСОБА_4 утримується під варто на підставі вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.11.2020 року. Крім того, зазначила, що питання про вирішення долі застави повинно вирішуватись судом під час ухвалення вироку.

Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обгрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайного звільнення з-під варти особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Під час розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_4 утримується під вартою відповідно до вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.11.2020 року яким засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.12.2020 року уточнено вирок суду від 23.11.2020 року, а саме « до набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід залишити у вигляді тримання під вартою».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 26.03.1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» «при постановленні вироку суд повинен прийняти рішення про повернення застави заставодавцю. Якщо з якихось причин питання про повернення застави заставодавцю чи про звернення її на виконання вироку в частині майнових стягнень, вироком не вирішено, суд повинен зробити це в порядку, передбаченому статтями 409 і 411 КПК».

З матеріалів скарги вбачається, що на дату постановлення вироку, тобто 23.11.2020 року застава за ОСОБА_4 внесена не була. Дана внесена батьком останнього лише 29.12.2020 року, а тому суд не вирішував питання щодо її повернення.

Згідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, від вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що ОСОБА_4 утримується під вартою без рішення суду, або не звільнений з-під варти після внесення застави в установленому КПК України, а відтак підстав реагувати в порядку ст. 206 КПК України у слідчого судді немає, оскільки положення ст. 206 КПК України стосується зокрема незаконного тримання під вартою, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання адвоката - захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 206, 369-372 КПК України,

постановив:

відмовити в задоволенні клопотання адвоката - захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України про звільнення з-під варти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_6