ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1389/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/569/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який має статус ветерана війни - учасника бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
визнано винним та засуджено за ч.2 ст.146 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 12.11.2019 року приблизно о 15 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , де разом з ним також перебувала його колишня дружина, ОСОБА_7 , яка принесла йому відремонтовану побутову техніку.
Саме в той час, після нетривалої розмови, ОСОБА_7 прослідувала до виходу із зазначеної квартири з тим, щоб залишити приміщення.
Однак, ОСОБА_9 вирішив вчинити незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 з мотивів помсти на ґрунті неприязних відносин, що між ними склалися протягом останніх більше ніж 20 років у зв`язку з офіційним розлученням.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи з метою здійснення психологічного тиску та погрози, спочатку перегородив їй своїм тілом шлях до виходу, а потім закрив перед нею двері на замок, не даючи можливості вийти з квартири, та почав кричати на останню, виказуючи погрози спричинення їй тілесних ушкоджень та умисного позбавлення життя, примушуючи її піти до приміщення кухні. Почувши погрози на свою адресу, ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я, була змушена підкоритися вимогам ОСОБА_9 та повернутися до приміщення кухні.
Надалі, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні кухні, спочатку, за відсутності ознак крадіжки, грабежу та розбою, наказав ОСОБА_7 зняти з себе верхній одяг та заволодів мобільним телефоном «Samsung» з номером мобільного оператора НОМЕР_1 , позбавивши її можливості будь-якого спілкування, а також викликати допомогу, поклавши його на кухонний стіл.
Потім, бажаючи досягти свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 способом, небезпечним для життя та здоров`я останньої, вирішив використати в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який лежав на столі. Втілюючи в життя задумане, ОСОБА_9 , ігноруючи бажання та намір останньої залишити вказану квартиру, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка, взяв зі столу в руку кухонний ніж та, здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_7 , і, реально створюючи загрозу її загибелі та спричинення їй тілесного ушкодження, небезпечного для її здоров`я, почав, розмахуючи, направляти колото-ріжучу частину ножа в ділянку голови потерпілої, виказуючи знову погрози спричинення їй тілесних ушкоджень та умисного позбавлення життя.
У відповідь на вказані протиправні, злочинні дії ОСОБА_7 , реально сприйнявши виказані ОСОБА_9 на її адресу погрози, побоюючись за свої життя та здоров`я, почала кричати та звати на допомогу. В той же час ОСОБА_9 , намагаючись подолати будь-який намір з боку потерпілої щодо можливого вчинення спротиву, використовуючи свою фізичну перевагу та силу, закрив останній правою рукою рот, а потім схопив руками за шию та почав силою душити.
Надалі, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, наказав ОСОБА_7 сісти на табурет, що знаходився в приміщенні кухні, що остання, будучи вимушеною, виконала.
Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи злочинні дії, бажаючи досягти бажаного результату, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи фізичну перевагу над жінкою, діючи умисно, наніс один удар головою в ділянку голови ОСОБА_7 , яка на той час перебувала в положенні сидячи перед ним на табуреті, приставленого до стіни. Від отриманого удару, потерпіла похитнулася назад та вдарилася головою об стіну. Потім, ОСОБА_9 вирішив використати в якості знаряддя злочину, наявний у нього сувенірний дерев`яний ніж, вставлений у загострений дерев`яний чохол. З цією метою, він, діючи з метою позбавлення бажання та наміру останньої залишити вказану квартиру, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка, взяв зі столу в руку сувенірний дерев`яний ніж, вставлений у загострений дерев`яний чохол, та, здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_7 , і, реально створюючи загрозу спричинення їй тілесного ушкодження, небезпечного для її здоров`я, наніс загостреною частиною вказаного знаряддя злочину один удар в ділянку лівої руки та ще один удар в ділянку лівої ноги, піддавши травматизації життєві органи.
Через деякий час ОСОБА_7 , маючи намір втекти з квартири, в якій незаконно, проти волі її утримував ОСОБА_9 , спочатку піднялася на підвіконня в приміщенні кухні та намагалася вистрибнути з вікна другого поверху. Однак, ОСОБА_9 , помітивши це, схопив потерпілу за ноги та, застосовуючи фізичну силу, штовхнув на підлогу, а потім, схопивши руками за тулуб, підняв та силою штовхнув у кут приміщення кухні.
Через декілька хвилин ОСОБА_7 , побачивши на кухонному столі, належний їй мобільний телефон, взяла його та, намагаючись привернути увагу до себе будь-кого із сторонніх осіб з вулиці, кинула його через вікно. Побачивши це, ОСОБА_9 , ігноруючи бажання та намір ОСОБА_7 залишити його квартиру, застосовуючи фізичне насильство, схопив потерпілу за шию, та, здійснюючи удушення, наніс один удар кулаком лівої руки в ділянку її грудей, а потім продовжив примусово утримувати її за місцем свого проживання значний час, обчислюваний періодом часу в 13 годин, тобто більше ніж пів доби, тим самим позбавивши потерпілу можливості обирати за своєю волею місце знаходження.
Протиправна, злочинна діяльність ОСОБА_9 , спрямована на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , способом, небезпечним для її життя та здоров`я, була припинена о 04 годині ранку 13.11.2019 співробітниками УПП ГУНП в Харківській області та співробітниками 7-ДПРЧ м. Харкова ГУ ДСНС України в Харківській області, якими було здійснено визволення потерпілої ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_2 , де її було виявлено в приміщенні коридору.
В результаті фізичного насильства, вчиненого ОСОБА_9 в ході незаконного позбавлення волі ОСОБА_7 способом, небезпечним для її життя та здоров`я, потерпілій спричинено:
- синець на тлі припухлості м`яких тканин в проекції правого тім`яного бугра, на повіках лівого ока з поширенням в ліву скроневу ділянку;
- синці в ділянці проекції тіла грудини, на лівій боковій проекції шиї у верхньому відділі на 1 см донизу від верхнього кута нижньої шелепи, в проекції щитовидного хряща, в ділянці підборіддя ліворуч, по задньо-внутрішній поверхні правого плеча на протязі від рівня середньої до нижньої третини, по зовнішній поверхні лівого плеча на рівні середньої третини, на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині, в проекції правого колінного суглоба по його передній поверхні, в проекції верхнього полюса надколінка, на слизовій верхньої губи ліворуч, на слизовій оболонці нижньої губи практично по всій поверхні;
- садна на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, на слизовій оболонці нижньої губи праворуч, на тильній поверхні правої кисті біля основи 1-го пальця;
- садно на тлі синця по розгинальній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третини, які викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-днів і за цією ознакою належить до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судової-медичної експертизи ХОБСМЕ №09-2453/19 від 14.01.2020.
Таким чином, ОСОБА_9 , починаючи з 15 години 12.11.2019 до 04 години 13.11.2019, виконав усі дії, які вважав за необхідне, для незаконного позбавлення волі ОСОБА_7 , способом, небезпечним для її життя та здоров`я, здійснивши при цьому психологічний тиск і погрози на її адресу, та, створивши реальну загрозу загибелі потерпілої, а також загрозу спричинення їй тілесних ушкоджень, небезпечних для здоров`я.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим та просить призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України. В обґрунтування просить врахувати пом`якшуючи обставину, що він є учасником бойових дій в Афганістані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проте її задоволення та просив вирок суду залишити без змін, потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргуобвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних вимог та доводів обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо можливості звільнення його від відбування призначеного покарання, колегія суддів погоджується з їх слушністю, внаслідок їх обґрунтованості.

Зокрема, при ухваленні оскаржуваного вироку враховані тяжкість вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Разом з цим, згідно вимог ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра в КНП ХОР «Міський психоневрологічний диспансер №16» не перебуває, розлучений, офіційно не працевлаштований, є ветераном війни учасником бойових дій в Афганістані (з лютого 1983 по травень 1984 року), має ряд хронічних захворювань: постравматична (контузія головного мозку, 1983 р., побутова закрита черепно-мозкова травма, 2018 р.) гіпертонічна і атеросклеротична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., вегето-судинні пароксизми змішаного типу зі схильністю до синкопальних станів. Діссомнія. Хронічний двобічний кохлеоневрит. Гіперточніна хвороба ІІ ст, 3 ст., ризик дуже високий ІХС, та інші захворювання; увчиненні злочину щиро розкаявся; фактичні обставини вчиненого злочину не оспорював; від органів досудового розслідування та суду не переховувався. Зазначені обставини не оспорювалися прокурором та потерпілою при апеляційному розгляді.

Поряд з цим, як пояснила в судовому засіданні апеляційній інстанції потерпіла ОСОБА_7 , в 2018 році у обвинуваченого була черепно-мозкова травма, а також просила обвинуваченого суворо не карати та призначити йому покарання із застосуванням норм ст.75 КК України.

Крім цього, як вбачається з пояснень обвинуваченого, які він надавав при апеляційному перегляді кримінального провадження, в період скоєння злочину він проходив курс лікування у зв*язку з отриманою ним контузією та просив врахувати стан його здоров`я.

Зазначені вище апеляційні доводи обвинуваченого під час апеляційного розгляду не були спростованні прокурором, що свідчить на користь апеляційних вимог щодо можливості звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, на підставі норм ст.ст.75, 76 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, але із максимальним іспитовим строком, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки його виправлення у такий спосіб слугуватиме запобіганню вчинення ним нових злочинів, а його виправлення - можливе без ізоляції від суспільства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.146 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_9 додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: