Ухвала
іменем України
13 травня 2021 року
м. Київ
справа № 757/346/99/20-к
провадження № 51-2387 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_5 подану в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення від 29 липня 2020 року про зміну підозри останньому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 60000291.
Київський апеляційний суд ухвалою від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вищевказану ухвалу слідчого судді повернув на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і судом апеляційної інстанції за заявою особи не знайдено підстав для його поновлення.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням захисник ОСОБА_5 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що судом безпідставно відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з доданої копії ухвали апеляційного суду, захисник ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, в якій заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим суддею у судовому засіданні 04 листопада 2020 року було проголошено лише резолютивну частину оскаржуваної ухвали, повний текст якої він отримав 11 листопада 2020 року, а тому вважав, що строк апеляційного оскарження пропущено ним з поважних на те причин.
Відповідно до вимог ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Частиною 3 ст. 395 КПК визначено, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
За правовою позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18), строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді обчислюється з дня її оголошення.
У випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, захисник ОСОБА_5 був присутнім при розгляді його скарги слідчим суддею 04 листопада 2020 року, а тому перебіг строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року для нього розпочався з дня її проголошення.
Проте, апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді захисник подав до Київського апеляційного суду лише 17 листопада 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
З системного аналізу кримінального процесуального закону слідує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Суд апеляційної інстанції встановивши, що апеляційна скарга надійшла з пропуском строку на апеляційне оскарження і захисником в ній та в судовому засіданні не була доведена поважність причини пропуску цього строку, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.
З таким висновком погоджується й суд касаційної інстанції, адже наведені обставини свідчать про те, що апеляційний суд діяв у відповідності із вимогами кримінального процесуального закону.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, у касаційній скарзі захисника не наведено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги і відкриття касаційного провадження немає.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3