Справа № 197/310/21
Провадження № 1-кп/197/83/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
особи, щодо якої передбачено застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Широке Дніпропетровської області матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, має малолітню дитину, 2010 року народження, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 389-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , у зв`язку із вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 -2 КК України, оскільки останній за станом здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Своє клопотання прокурор мотивує тим, що 23.11.2018 року Широківським районним судом Дніпропетровської області притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено йому покарання у виді суспільно корисних робіт на строк 200 (двісті) годин. Проте не бажаючи відбувати вказане покарання ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, відповідальністю за ухилення від відбування таких робіт, а також отримавши направлення для відбування стягнення на території Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області в КП «Фрунзенське ЖКП» умисно не з`явився до місця відпрацювання суспільно - корисних робіт без поважних на те причин.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , не відпрацював жодної години суспільно - корисних робіт, 15.05.2019 за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт Широківським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді 7 (сім) діб адміністративного арешту. Після відбування ОСОБА_5 адміністративного арешту останній не вийшов на суспільно корисні роботи до КП «Фрунзенське ЖКП», призначені йому постановою Широківського районного суду Дніпропетровської від 23.11.2018 року, тим самим продовжив ухилення від відбування суспільно корисних робіт.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано як вчинення суспльно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, тобто злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Необхідність застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 підтверджуються висновком стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи №66 від 03.03.2021,

В судовому засіданні, прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
ОСОБА_5 суду пояснив, що він заперечує проти застосування примусових заходів медичного характеру, так як злочин не вчиняв, постанова суду про накладання на нього стягнення у виді суспільно корисних робіт ухвалена з помилками, він подавав апеляційну скаргу, яка повернута, хоча строк для оскарження він не пропускав. Дійсно йому надавали направлення для проходження суспільно корисних робіт, але він не ходив на відпрацювання, оскільки не згодний з постановою суду. В 2000 році в нього були проблеми з батьками, тому він на обліку у лікаря-психіатра, почуває себе нормально, в 2003 році в Криму було застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки злочин був в стані афекту. Дійсно його працівники поліції привозили в м. Дніпро для проведення психолого-психіатрічної експертизи, з ним спілкувались лікарі, але вивантажувалось два мішки цементу. Він зараз не працює, але раніше працював в м. Києві охоронцем, працював за кордоном.
Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що висновок психолого-психіатричної експертизи підтверджує необхідність застосування примусових заходів медичного характеру.
Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановою Широківського районного суду від 23.11.2018 ОСОБА_5 визнано винним за ч.1 ст. 183 -1 КК України та призначено адміністративне стягнення у виді 200 годин суспільно-корисних робіт, постанова набрало законної сили 08.01.2019 (т.2 а.с. 82).
ОСОБА_5 ознайомлювався з порядком та умовами відбування покарання 20.02.2019 згідно з довідкою про проведену бесіду, отримував направлення на відпрацювання суспільно корисних робіт до Широківської селищної ради, надавав пояснення (т.2 а.с. 14, 16-25).
Постановою Широківського районного суду від 15.05.2019 ОСОБА_5 визнано винним за ст. 183 -2 КК України та призначено адміністративне стягнення у виді 7 діб арешту, яке останній відбував (т.2 а.с. 82).
ОСОБА_5 отримував направлення про необхідність приступити до відбування суспільно корисних робіт 24.04.2020 (т.2 а.с. 45)
Згідно з листом Широківської селищної ради № 183/2-19/5 від 30.12.20 та комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП" № 228 від 16.12.2020 в період часу з 01.03.2019 по 14.12.2020 ОСОБА_5 до відпрацювання суспіно корисних робіт не приступив, до Широківської селищної ради не з`являвся (т.2 а.с. 79, 80)
З метою визначення психічного стану підозрюваного у кримінальному провадженні проведена судово-психіатрична експертиза № 66 від 03.03.2021, відповідно до якої ОСОБА_5 з 13.04.2000 по 15.05.2000 знаходився на лікуванні у КПНД з діагнозом : манія без психотичних сіндромів, у 2005 році притягувася до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 289 КК України, пройшов стаціонарну експертизу СПЕ, був визнаний неосудним з діагнозом "шизоафективний психоз", рекомендувалось застосування примусових заходів медичного характеру, у подальшому проходив примусове лікування в Гейківській ОПЛ, у 2012 році притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт, знаходився з 11.12.03 по 20.12.03 на обстеженні, діагноз: манія без психотичних розладів, ремісія 3 роки, знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.03.05 по 17.03.05, діагноз: манія з психотичними симптомами, з 31.01.06 по 19.06.06 знаходився в Гейківській ОПЛ, діагноз: шизофреничний психоз, маніакальний тип, в 2003 році пройшов військову експертизу, після чого медичною комісією був визнаний непридатним до військової служби, перебуває на обліку у лікаря-психіатра КП "КБЛПД" ДОР з 2000 року. В висновку експертизи зазначено, що ОСОБА_5 в період часу, інкримінованого йому діяння страждав і в цей час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Значне хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (т.2 а.с. 114-117).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 389 -2 КК України, тобто злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Згідно з ч.3 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.
Статтею 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або для інших осіб суд може застосувати в тому числі і надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (ч.2 ст. 94 КК України).
З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України у стані неосудності, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з вимогами ст.94 КК України та глави 39 КПК України, внаслідок його психічного стану, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №66 від 03.03.2021, потребує у застосуванні до нього примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно до ст.508 КПК України до особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусового заходу медичного характеру, можуть застосовані запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
Клопотань про застосування запобіжного заходу в порядку статті 508 КПК України не надходило.
Відомості про процесуальні витрати та речові докази в матеріалах справи відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 292 ч.2, 511, 512, 513 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ст. 389-2 КК України, - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Матеріали кримінального провадження № 0000238 залишити при клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, з подальшим зберіганням у справі №197/310/21.
Копію ухвали після оголошення негайно вручити прокурору, захиснику, та особі, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1