Дата документу 02.08.2021 Справа № 334/5329/21
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/811/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/5329/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Одночасно визначено ОСОБА_7 розмір застави у сумі 47 850 грн. як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК.

Встановлено передбачені ч.5 ст.194 КПК зобов`язання, які покладаються на підозрюваного в разі внесення застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Свої вимоги мотивував тим, що слідчий суддя проігнорував обставини його незаконного затримання, та не взяв до уваги обставини, які виключають його тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_7 був затриманий без роз`яснення йому прав та можливості повідомити про це осіб зазначених у ст.213 КПК, та без належних на те підстав, оскільки ОСОБА_7 не наносив потужного удару в спину працівнику поліції, а лише відштовхнув долонею потерпілого ОСОБА_9 .

Проте суд не визнав висновок експерта № 1320п від 22.07.2021 неналежним доказом у кримінальному провадженні, з підстав, що експертом взагалі не досліджувалися дані щодо механізму утворення спричинених тілесних ушкоджень потерпілій особі. З невідомих причин, орган досудового розслідування маючи у розпорядженні відео з подією кримінального правопорушення не надали експерту його для проведення експертизи. При цьому ж у самій експертизі зазначено про довідку КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР від 21.07.2021: Діагноз: Забій м`яких тканій в області ГОП.

Про садна або інші ушкодження у довідки не зазначається, при цьому на відео чітко видно поштовх у спину, тому об`єктивно не незрозуміло чому з`явилися садна з правої сторони спини, та звідки взагалі ідентифіковано саме таке тілесне ушкодження.

Суд відхилив майже всі доводи, що ризики для обрання запобіжного заходу не є доведеними, оскільки у слідчого судді не було законних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки він, має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Постійно мешкає за вказаною адресою з дружиною та двома малолітніми дітьми, з якими має стійкі соціальні зв`язки.

Крім того, для обрання запобіжного заходу у слідчого судді не існувало доказів, що існує ризик незаконного впливу на потерпілу особу або на свідків, оскільки всі особи є працівниками поліції.

На переконання захисника у слідчого судді не було підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше не судимий, не є соціально небезпечною особою, має роботу, родину, активну громадську позицію, є поважною людиною за яку, готові поручитися особи, які мають авторитет і є поважними у суспільстві особами.

Під час апеляційного розгляду захисник підтримала доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягала на їх задоволенні. Апеляційний суд не встановив думки з приводу поданих апеляційних скарг у підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки останнього було видалено із зали суду в порядку ст.330 КПК. Прокурор заперечив проти апеляційних скарг захисника та підозрюваного і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 з посиланням на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків звернулася до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , якому 22 липня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.345 КК злочину.

Слідчий суддя задовольнив дане клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Проте, колегія суддів не погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням, з огляду на таке.

Відповідно до ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Згідно ст.178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених у статті 177 КПК ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК, суд, крім наявності ризиків, зобов`язаний оцінити в сукупності серед інших такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі "Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства").

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Джон Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно, до ч.4 ст.194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням особи підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання на території м.Запоріжжя, наявність у нього сім`ї, перебування на утриманні двох малолітніх дітей та батьків-пенсіонерів, приймаючи до уваги характер вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, зважаючи на особу підозрюваного, який є особою раніше не судимою, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором не доведено тієї обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. У зв`язку з чим, апеляційний суд дійшов висновку, що запобіжний захід у виді застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При визначенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави, апеляційний суд наряду з положенням ст.182 КПК, враховує також і практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі "В. проти Швейцарії" (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі "Мангурас проти Іспанії" (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, апеляційний суд вважає, що застава у розмірі із визначенням останньому застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що еквівалентно 47 850 гривень, здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 обов`язків які будуть на нього покладені, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України.

Разом з цим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що громадянином ОСОБА_11 було сплачено визначений слідчим суддею суду першої інстанції розмір застави в сумі 47 850 гривень.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги підозрюваного та його захисника підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали якою відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що еквівалентно 47 850 гривень.

Зарахувати в рахунок сплати застави, що підлягає сплаті за даним рішенням апеляційного суду, грошові кошти, сплачені ОСОБА_11 в якості застави за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4