Провадження № 11-сс/4823/201/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Чернігівського районного управління поліції ОСОБА_10 та накладено арешт на майно: футболку сірого кольору, спортивні штани чорного кольору, мобільний телефон «Nokia 5.3», сім-карту з номером НОМЕР_1 , сім-карту з номером НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_8 , з позбавленням останньої права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні слідчого речі є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, а тому з метою збереження речових доказів, таке майно підлягає арешту.

Не погодившись із рішенням суду, підозрювана ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, посилаючись на її незаконність. Просила повернути мобільний телефон «Nokia 5.3», сім-карту з номером НОМЕР_1 , сім-карту з номером НОМЕР_2 , оскільки він належить її матері ОСОБА_11 . Вказала, що цей телефон не може бути визнаний речовим доказом.

Заслухавши доповідь судді; підозрювану ОСОБА_8 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.04.2021 року за №0001207, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як убачається з матеріалів справи, постановою слідчого Чернігівського районного управління поліції ОСОБА_10 від 22 квітня 2021 року майно (футболка сірого кольору, спортивні штани чорного кольору, мобільний телефон «Nokia 5.3», сім-карта з номером НОМЕР_1 , сім-карта з номером НОМЕР_2 ), вилучене під час складання протоколу про затримання підозрюваної ОСОБА_8 , було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Отже, з метою збереження речових доказів, оскільки речі, зазначені у клопотанні слідчого, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відтак, доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді є непереконливими та такими, що не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2021 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4