Справа №766/7724/21
н/п 1-кп/766/2201/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши під час підготовчого судового засідання в залі суду м. Херсона клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 000375 від 02.08.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

На розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 14.05.2021 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 вважав за можливе закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України, усвідомлюючи наслідки застосування щодо нього вказаної норми.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника, зазначивши, що ОСОБА_5 ухилявся від досудового слідства та суду, перебував в розшуку, тому в даному випадку перебіг давності зупиняється.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання ОСОБА_5 та його захисника про звільнення від кримінальної відповідальності задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до нетяжких злочинів, оскільки за його вчинення найбільш суворе покарання передбачено у виді позбавленням волі строком до 5 років (на час вчинення кримінального правопорушення).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Відповідно до практики Верховного суду (постанова від 05.04.2021 року за № 328/1109/19) для застосування зазначеної норми обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від досудового слідства або суду, що є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

В підготовчому судовому засіданні було встановлено та не заперечувалось ОСОБА_5 , що він знав про свій процесуальний статус та обов`язки, покладені на нього застосованою мірою запобіжного заходу - підписка про невиїзд, а саме необхідність з`являтись до правозастосовних органів за викликом, не відлучатися з місця постійного проживання або з місця тимчасового знаходження без дозволу слідчих та судових органів.

Про зазначені обставини також свідчать постанова про обрання міри запобіжного заходу від 26.01.2012 року, підписка про невиїзд, постанова про притягнення в якості обвинуваченого від 26.01.2012 року.

Однак незважаючи на застосований до нього захід та покладені обов`язки, ОСОБА_5 змінив місце свого фактичного проживання, дозволу слідчих та судових органів не брав, спочатку пояснюючи, що про зміну місця проживання нікого з слідчих та судових органів не повідомляв, потім покази змінив, зазначивши, що повідомляв якого-то оперативного працівника.

ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання також зазначив, що він одного разу прибув за викликом до суду на попереднє судове засідання, до судді ОСОБА_7 , на наступне судове засідання не з`явився у зв`язку з відсутністю коштів.

Постановами Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.04.2012 року, від 07.06.2012 року, 25.06.2012 року до ОСОБА_5 , був застосований привід.

Згідно з рапортів працівників міліції під час виконання приводів встановлено, що особа за зазначеним адресом не проживає.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.07.2012 року ОСОБА_5 був оголошений в розшук у зв`язку з ухиленням від явки до суду, та надано дозвіл на його затримання та доставку до суду.

Таким чином, суд враховує, що ОСОБА_5 , знав про свій процесуальний статус та покладені на нього обов`язки щодо повідомлення про зміну місця проживання та необхідності явки до правозастовних органів за викликом. Однак не зважаючи на це, він змінив місце свого постійного проживання без дозволу суду, при чому з пояснень ОСОБА_5 вбачається, що після повідомлення про необхідність явки до суду, він не з`явився на судове засідання через відсутність коштів, а тому вказані дії свідчать про умисне ухилення ОСОБА_5 від суду у період з 03.04.2012 року по 16.07.2012 рік.

Згідно висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 05.04.2021 року за № 328/1109/19 перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку.

За таких підстав, враховуючи встановлений факт ухилення ОСОБА_5 від суду, перебіг строку давності зупинявся на час перебування обвинуваченого в розшукуу зв`язку з ухиленням від суду, відтак, строку цьому разі, для звільняння особи від кримінальної відповідальності, становить п`ятнадцять років - з часу вчинення кримінального правопорушення, як визначає ч. 2 ст. 49 КК України, який ще не сплинув, а тому суд приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284-286 КПК України, ст. 49 КК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у звязку із закінченням строків давностіпо кримінальному провадженню № 000375 від 02.08.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без задоволення.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, окремому оскарженню не підлягають. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення .

СуддяОСОБА_1