ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1387/21 Справа № 214/7059/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_8 на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002631, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_7 засуджено до покарання: за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року більш суворим за даним вироком визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 12 серпня 2019 року та зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 листопада 2017 року по 12 листопада 2018 року.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у житло; у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно; у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів, а також у нападі із метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням у житло, та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень особою, яка раніше вчинила розбій, за наступних обставин.
ОСОБА_7 в ніч із 26 жовтня 2017 року на 27 жовтня 2017 року приблизно о 00.00 год., маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, біля буд. АДРЕСА_2 побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , після чого, побачивши, як ОСОБА_9 зайшла до під`їзду вказаного будинку, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відрите викрадення чужого майна, також зайшов до під`їзду вказаного будинку, постукав у двері кв. АДРЕСА_3 , в яку зайшла ОСОБА_9 , та під вигаданими підставами, що у будинку немає світла, дочекався, коли остання відчинить двері квартири, після чого схопив ОСОБА_9 за шию, чим подавив її волю до опору, та проник до вказаної квартири, в якій відкрито заволодів майном, яке належало ОСОБА_9 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 1 300,40 грн.

Також ОСОБА_7 повторно, 04 листопада 2017 року приблизно о 05.00 год., маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, шляхом пошкодження та вибиття балконної двері проник до кв. АДРЕСА_4 , де проживала ОСОБА_9 , та достовірно знаючи про те, що його дії носять відкритий характер, відкрито викрав належний останній мобільний телефон «Ерго», вартістю 464,10 грн., після чого залишив місце вчинення правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь, завдавши потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

Також ОСОБА_7 повторно, 04 травня 2019 року приблизно о 01.00 год., знаходячись біля буд. АДРЕСА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_10 , чим спричинив останній фізичного болю, та відкрито викрав належну їй жіночу сумочку, в якій знаходилось особисте майно ОСОБА_10 , після чого залишив місце вчинення правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь, спричинивши ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 580 грн.

Також ОСОБА_7 у ранковий час 10 серпня 2019 року прибув до 3-го під`їзду буд. АДРЕСА_2 з метою провідати свою бабу ОСОБА_11 , яка проживає в кв. АДРЕСА_3 , розташованій на другому поверсі вказаного під`їзду будинку. Знаходячись у вказаному під`їзді ОСОБА_7 побачив відчинені вхідні двері кв. АДРЕСА_2 , розташованої на першому поверсі, де проживали малознайомі йому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого помилково вважаючи, що зазначені особи в квартири відсутні, розуміючи, що у вказаній квартирі можуть зберігатись гроші та інше цінне майно, діючи умисно, із корисливих мотивів, через незачинені вхідні двері проник до кв. АДРЕСА_6 . У цей же час йому назустріч вийшла господарка квартири ОСОБА_12 , однак ОСОБА_7 , не бажаючи припинити свої злочинні дії, спрямованні на заволодіння чужим майном, розуміючи, що його злочинні дії стали очевидними для ОСОБА_12 , вирішив вчинити на неї розбійний напад та подальше умисне вбивство останньої із корисливих мотивів, після чого ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у коридорі вищезазначеної квартири, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_12 шляхом розбою та подальшого умисного її вбивства із корисливих мотивів, об`єктивно розуміючи, що ОСОБА_12 унаслідок похилого віку нездатна чинити належний опір його протиправному посяганню та розраховувати на допомогу сторонніх осіб, 10 серпня 2019 року приблизно о 08.35 год. напав на ОСОБА_12 , умисно завдавши їй одного удару правою рукою в лобну ділянку голови та одного удару в ділянку підборіддя, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, обхопив ОСОБА_12 своєю рукою за шию та, застосовуючи фізичну силу, затягнув її до приміщення спальної кімнати квартири, де 10 серпня 2019 року приблизно о 08.40 год. повалив ОСОБА_12 спиною на підлогу та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 і бажаючи настання саме таких наслідків, ногою в області грудної клітини притиснув ОСОБА_12 до підлоги, посилюючи тиск вагою власного тіла, придавлюючи при цьому коліном органи шиї останньої, перекривши їй тим самим доступ повітря до органів дихання та здавлював до тих пір, поки ОСОБА_12 перестала подавати ознаки життя та в результаті отриманих злочинними діями ОСОБА_7 травм померла.

Упевнившись у доведенні до кінця злочинного наміру, направленого на заподіяння смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що перешкоди для реалізації його злочинного наміру на заволодіння майном ОСОБА_12 усунуті, 10 серпня 2019 року приблизно з 08.40 год. до 08.50 год. незаконно обшукав кв. АДРЕСА_6 , де виявив та протиправно заволодів майном ОСОБА_14 , після чого залишив місце вчинення правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь, спричинивши майнової шкоди на загальну суму 1 1690 грн., а внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_12 було заподіяно тілесних ушкоджень, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_12 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити у зв`язку із допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, виключити із мотивувальної частини оскаржуваного вироку посилання суду як на доказ підтвердження винуватості обвинуваченого: акт судово-медичного обстеження трупу ОСОБА_12 №1458 від 10 серпня 2019 року та акт судово-медичного дослідження №286 від 12 серпня 2019 року, зазначити в резолютивній частині вироку про стягнення з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальних витрат за проведення судових експертиз в загальному розмірі 19075,43 грн., в іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що акт судово-медичного обстеження трупу ОСОБА_12 №1458 від 10 серпня 2019 року та акт судово-медичного дослідження №286 від 12 серпня 2019 року, не містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому не є доказами у процесуальному значенні та жодним чином не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому діянь. Вказує, що суд, ухвалюючи вирок, неправильно визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані обвинуваченим.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винуватим за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, виправдати його по обвинуваченню за цими злочинами за недоведеністю належними та допустимими доказами вчинення ним кримінального правопорушення, в іншій частини вирок суду залишити без зміни, призначити ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року більш суворим за даним вироком визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що встановлені органом досудового розслідування та судом обставини смерті потерпілої ОСОБА_12 (а саме те, що обвинувачений притиснув її до підлоги, посилюючи тиск вагою власного тіла, придавлюючи при цьому коліном органи шиї останньої, перекривши їй тим самим доступ повітря до органів дихання та здавлював до тих пір, поки вона не перестала подавати ознаки життя та в результаті отриманих травм потерпіла померла) суперечать акту судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_12 №1458 від 10 серпня 2019 року, висновку експерта №№1458/1 від 04 вересня 2019 року, висновку експерта №1458/2 від 21 жовтня 2019 року та показанням обвинуваченого. Звертає увагу, що обвинувачений не бажав смерті потерпілій та його ставлення до настання її смерті характеризується необережністю. Вказує, що у період з 12 серпня 2019 року по 22 серпня 2019 року слідчими Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області приймались процесуальні рішення та здійснювались слідчі дії до їх уповноваження на це постановою прокурора Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області, а тому є недопустимими доказами: постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від10.08.2019 року, якою визнано речовим доказом 10 слідів папілярних ліній та 1 слід матерії; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.08.2019 року, якою визнано речовим доказом зрізи нігтьових пластин з обох рук, змив з шиї, який було здійснено марлевим тампоном, мікрооб`єкти з долоней та відбитки пальців рук; направлення на судово-медичний розтин трупу; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.08.2019 року, якою визнано речовим доказом поліетиленові бахіли; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.08.2019 року, якою визнано речовим доказом механічний замок від вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 ; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.08.2019 року, якою визнано речовим доказом грошові кошти в сумі 3709 грн., шорти жовтого кольору, чорну сумку, в якій знаходились мобільний телефон Леново А1010а20 з абонентськими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мобільний телефон Самсунг 0148190 з абоненським номером НОМЕР_3 , медичні рукавички синього кольору зі слідами бурої речовини, пластикова картка з під сім картки оператора мобільного зв`язку Київстар з абоненським номером НОМЕР_1 , сім картка оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 , ключі від механічних замків в кількості 11 штук, ніж складний з чорною пластиковою рукоятью, ніж складний з металевою рукоятью срібного кольору, довжина леза 75 мм; протокол проведення слідчого експерименту від 14.08.2019 року за участю ОСОБА_7 ; протокол огляду предмету від 14.08.2019 року; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.08.2019 року, якою визнано речовим доказом мобільний телефон маркиКОМІ ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , ЭЛЯ: НОМЕР_7 ; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.08.2019 року, якою визнано речовим доказом 10 ключів від замків. Звертає увагу, що досудове розслідування кримінального правопорушення за фактом смерті ОСОБА_12 постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_15 від 22 серпня 2019 року (яка взагалі відсутня в матеріалах кримінального провадження та в реєстрі матеріалів досудового розслідування) було доручено Криворізькому відділу поліції ГУНП України у Дніпропетровській області, однак прокурор ОСОБА_15 не є генеральним прокурором, керівником регіональної прокуратури, або його першим заступником чи заступником. Зазначає, що не встановлено неефективності СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП України у Дніпропетровській області при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки на момент передачі справи до Криворізького ВП ГУНП України у Дніпропетровській особі, яка підозрюється у вчиненні злочину повідомлено про підозру і обґрунтованість підозри підтверджена слідчим суддею шляхом обрання запобіжного заходу. Вважає, що всі процесуальні рішення та слідчі (розшукові) дії, здійснені Криворізьким відділом поліції Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області, після доручення їм до судового розслідування на підставі постанови прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_15 є недостустими доказами. Вказує, що суд, призначаючи покарання, не врахував обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та визнання вини.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги прокурора і захисника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Як слідує з матеріалів провадження і технічного запису судового засідання від 18 лютого 2021 року суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав доцільним допитати потерпілого та обвинуваченого, а також дослідити письмові докази, які суд вирішить за необхідне.

Між тим, прийнявши рішення про слухання кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд не з`ясував, чи дійсно ОСОБА_7 розуміє правильно зміст зазначених в обвинувальному акті обставин, враховуючи те, що з наданих обвинуваченим показань, зазначених судом у вироку, видно, що ОСОБА_7 фактично визнав свою вину частково, оскільки вказав на інший механізм вбивства потерпілої ОСОБА_10 , ніж той, що викладений в обвинувальному акті.

При цьому, даними, зафіксованими на технічному записі судового засідання, встановлено, що суд роз`яснив обвинуваченому лише наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

На переконання апеляційного суду, наведене не може свідчити про визнання обвинуваченим обставин, викладених в обвинувальному акті, що відповідало б положенням ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом порядку здійснення судового розгляду, встановленого ч. 3 ст. 349 КПК України, та вважає, що ці порушення в розумінні вимог ст. 412 КПК України є істотними.

Крім того, відповідно до ст. 384 КПК прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Вимоги вказаної норми щодо роз`яснення особі відповідного права прокурором при направленні обвинувального акта до суду та судом під час підготовчого судового засідання спрямовані на забезпечення ефективної реалізації обвинуваченим зазначеного права завдяки своєчасній поінформованості і наданні йому реальної можливості ініціювати питання про особливий порядок судового розгляду.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002631, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 384 КПК у таких випадках у підготовчому засіданні суд повинен роз`яснити обвинуваченому його право на розгляд справи судом присяжних.

У постанові Верховного Суду України від 25 червня 2015 року (справа №5-111кс15) зазначено, що право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, закріплених у письмовій пам`ятці про права та обов`язки.

Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватися до реалізації такого права, і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

При вивченні матеріалів кримінального провадження та прослуховуванні аудіозапису судових засідань суду першої інстанції апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції ні під час підготовчого судового засідання, ні під час розгляду кримінального провадження не виконав вимог ч. 1 ст. 384 КПК України та не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 його право на розгляд провадження судом присяжних та особливості такого провадження.

Невиконання судом першої інстанції вказаних вимог процесуального закону є істотним порушенням та безумовною підставою для скасування судових рішень, оскільки, крім іншого, ставить під сумнів ухвалення судового рішення законним складом суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне та обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України є підставою для скасування ухвали і повернення провадження на новий розгляд у суд першої інстанції.

Внаслідок скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості щодо розгляду апеляційних вимог прокурора та захисника і вони підлягають перевірці при новому судовому розгляді кримінального провадження.
Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обгрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4