№ 1-кп/755/35/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004360 від 30.04.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого неофіційно столяром, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним
ОСОБА_6 , 29.04.2019 року, приблизно о 12 годині 55 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження своєму рідному брату ОСОБА_9 при наступних обставинах. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив зі столу кухонний ніж у праву руку та наніс удар в черевну порожнину ОСОБА_9 , чим спричинив, відповідно до висновку № 042-1015-2019 від 18.06.2019 року, тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням брижі тонкої кишки та великого чепця, з утворенням гематоми брижі тонкої кишки, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею (згідно клінічним даним, рана розташована у лівому підребер`ї по середнє-ключичній лінії, розмірами 1,5х0,5 см, глибиною до 8 см), відповідно критерію судово-медичного визначення ступеня тяжкості, дане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 29.04.2019 року він прийшов з роботи додому, де перебували його брат ОСОБА_9 та цивільна дружина ОСОБА_11 , з якою він почав сваритися. Далі, до нього підбіг його брат ОСОБА_9 , з яким у них почався словесний конфлікт, у ході якого, він взяв кухонний ніж та, на ґрунті ревнощів, наніс своєму брату удар в черевну порожнину, від чого останній упав на ліжко. Потім. зайшла ОСОБА_11 , почала кричати, тому він одягнув куртку та вирішив піти геть, при цьому, прихопив із собою кухонний ніж, яким було завдано удар брату. Зокрема, пояснив, що не відразу зрозумів, що взяв із собою ножа, а побачив його уже зранку наступного дня вдома та кинув на підвіконня. У скоєному щиро каявся, прохав не позбавляти його волі, жалкує про вчинене, з братом вони примирилися та останній його вибачив.

Оцінка суду
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Враховуючи процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , його вина також підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, які суд враховує та бере до уваги.

Так, потерпілий ОСОБА_9 , у порядку ст. 63 Конституції України відмовився від показань в судовому засіданні, оскільки він є рідним братом обвинуваченого.

Допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_11 показала, що подія мала місце ще у 2019 році, тому вже обставини пам`ятає погано, однак, всі показання, які вона давала під час слідчого експерименту відповідають дійсності та вона їх підтримує.

Так, у судовому засіданні було досліджено та переглянуто відеозапис слідчого експерименту від 30.04.2019 року, який проводився у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за участю свідка ОСОБА_12 , з якого вбачається, що остання пояснила, що 29.04.2019 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин до неї додому прийшов брат її співмешканця ОСОБА_6 ОСОБА_9 . Самого ОСОБА_6 у цей момент вдома не було. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 святкували Великдень та вживали спиртні напої. Приблизно в обідній час, додому прийшов ОСОБА_6 у нетверезому стані та у подальшому, знову пішов у невідомому напрямку. Пізніше, 29.04.2019 року, приблизно опівночі, ОСОБА_6 повернувся знову додому, а ОСОБА_11 повідомила, щоб він йшов з квартири, оскільки був п`яний. У цей момент, ОСОБА_9 знаходився у кімнаті. Квартира являє собою кімнату гуртожитку, при вході до якої, з правої сторони знаходиться рукомийник та двері до санвузла. При вході до кімнати з правої сторони на стіні знаходиться полиця, на якій, як вказала ОСОБА_11 , знаходяться ножі та інші кухонні приладдя. Зі слів ОСОБА_11 , ОСОБА_6 взяв із полиці салатний ніж із рукояткою синього кольору та насічкою на лезі. Після того, як ОСОБА_9 увійшов до кімнати, ОСОБА_11 стала між ним та ОСОБА_6 . Останній стояв ближче до проходу кімнати, а ОСОБА_9 по центру кімнати обличчям до нього. У подальшому, ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_11 вправо та, утримуючи вказаний вище ніж у правій руці, ударив ним у ліву сторону живота. Удар йшов знизу догори витягнутою рукою. На думку ОСОБА_11 , ніж проник у живіт ОСОБА_9 приблизно на 1 см. Після того як ОСОБА_6 ударив ОСОБА_9 ножем у живіт, він забрав ніж та пішов з квартири. У цей час, ОСОБА_9 приліг на ліжко, яке знаходиться у кімнаті. Зі слів ОСОБА_11 , спочатку крові не було, кровоточити рана почала приблизно через 15 хвилин та вона викликала бригаду швидкої допомоги. (т. 1 а.п. 204-206).

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України доводиться процесуальними джерелами доказів, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.04.2019 року, прийняту від ОСОБА_9 , з якого вбачається, що 29.04.2019 року, близько 23 години 55 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження, застосовуючи ніж (т. 1 а.п. 172-173);

- рапортом від 30.04.2019 року, з якого вбачається, що 30.04.2019 року о 12 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_4 , у ході відпрацювання події , що мала місце 29.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , де громадянин ОСОБА_6 завдав ножового поранення у живіт своєму брату громадянину ОСОБА_9 , чим завдав останньому тілесних ушкоджень, було зупинено громадянина ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення зізнався. У подальшому, громадянина ОСОБА_6 було доставлено до Солом`янського УП ГУ Н у м. Києві для подальшого розбору (т. 1 а.п. 175);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.04.2019 року, прийняту від ОСОБА_11 , з якого вбачається, що 29.04.2019 року, приблизно о 23 год. 55 хв., її співмешканець громадянин ОСОБА_6 , під час вживання спиртних напоїв, наніс тілесні ушкодження своєму брату громадянину ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.п. 176);

- протоколом огляду місця події від 30.04.2019 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється квартира АДРЕСА_3 . Під час огляду будь-яких слідів плям крові, злочинної діяльності на підлозі не виявлено, однак, це вказує на місце вчинення кримінального правопорушення (т. 1 а.п. 177-180);

- протоколом огляду місця події від 30.04.2019 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється приміщення квартири АДРЕСА_5 . ОСОБА_6 , який є співвласником даної квартири, надав добровільну письмову згоду на огляд квартири, який проводиться за участю понятих та ОСОБА_11 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 . Як пояснила ОСОБА_11 , 29.04.2019 року, близько опівночі, вона перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 вдома не було, до них у гості прийшов брат ОСОБА_6 ОСОБА_9 . Після того, як ОСОБА_6 повернувся додому та побачив, що вона розпиває спиртні напої з його братом, між ними виник конфлікт та ОСОБА_6 взяв її ніж та вдарив ним ОСОБА_9 у живіт. Після цього, ОСОБА_6 забрав ніж та пішов з дому на квартиру, в якій проживав брат, за адресою: АДРЕСА_1 . При огляді квартири, ОСОБА_11 вказала, що у приміщенні кухні, на підвіконні, знаходиться ніж, який належить їй та, що саме цим ножем ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 . На підвіконні було виявлено ніж кухонний із рукояткою синього кольору та лезом, приблизно 12 см, салатний із вертикальною насічкою. ОСОБА_11 добровільно надала для вилучення кухонний ніж з підвіконня кухні, яким, зі її слів, було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (т. 1 а.п. 185-187);

- постановою про визнання речовими доказами від 03.05.2019 року, з якої вбачається, що кухонний ніж, куртка чорного кольору, светр біло-чорного кольору, кросівки спортивні та спортивні штани визнані речовими доказами та передані до кімнати зберігання речових доказів Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві (т. 1 а.п. 195);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 від 30.04.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 із пред`явлених йому речей впізнав кухонний ніж, що знаходиться під номером «3». ОСОБА_9 впізнав річ за зовнішніми ознаками, а саме зубчиками на кінці леза та кольором рукоятки (т. 1 а.п. 197-199);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.05.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , відеозапис якого було переглянуто у судовому засіданні, з якого вбачається, що як пояснив потерпілий ОСОБА_9 , 29.04.2019 року, приблизно о 23 год. 55 хв., за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_6 наніс йому один удар ножем в лівий бік живота під ребром, правою рукою, а перед цим, штовхнув лівою. Після удару, потерпілий взяв своєю рукою ножа та витягнув його. Потім, ОСОБА_6 пішов, забравши ніж із собою. В руках у потерпілого нічого не було (т. 2 а.п. 1-4);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.04.2019 року, з якого вбачається, що у присутності захисника у підозрюваного ОСОБА_6 було вилучено: куртку чорного кольору, светр біло-чорного кольору, кросівки та штани спортивні. (т. 2 а.п. 6-9);

- висновком експерта № 042-1015-2019 від 18.06.2019 року, з якого вбачається, що при госпіталізації і проведенні клінічних досліджень виявлене ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням брижі тонкої кишки та великого чепця, з утворенням гематоми брижі тонкої кишки, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею (згідно клінічним даним, рана розташована у лівому підребер`ї по середнє-ключичній лінії, розмірами 1,5х0,5 см, глибиною до 8 см). Відповідно критерію судово-медичного визначення ступеня тяжкості, дане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Характер та морфологія виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось від однократної дії травмуючого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості. Морфологічні властивості виявленого тілесного ушкодження, а також дані медичної документації, дозволяють вважати спроможними термін їх утворення у вказаний у описовій частині ухвали, тобто 29.04.2019. Морфологія наявного ушкодження у співвідношенні даних, отриманих органами досудового розслідування під час проведення слідчих експериментів, дозволяє вважати, що під час проведення цих слідчих дій було об`єктивно та спроможно відтворено спосіб утворення наявного тілесного ушкодження (т. 2 а.п. 12-17);

- постановою про визнання речовими доказами від 11.06.2019 року, а саме: светр біло-чорного кольору (т.2 а.п. 19);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20.06.2019 року, з якого вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 з пред`явлених йому речей впізнав кухонний ніж, який знаходився під номером «2», за зовнішніми знаками, а саме: зубчиками на кінці леза та кольором рукоятки (т. 2 а.п. 28-30).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинний нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Суд вважає, що вина ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, є доведеною, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, жалкує, що так сталося, прохав вибачення у потерпілого, який є його рідним братом та котрий зазначив у суді, що просить призначити покарання обвинуваченому з іспитовим строком, оскільки вони примирилися, він не має образи на обвинуваченого, будь-які претензії відсутні, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 6 444 грн. 70 коп.: за проведення судово-медичної експертизи (цитологічної) № 091-138-2019 від 10.06.2019 року в розмірі 1 975 гривень 60 копійок; судово-медичної експертизи (імунологічної) № 081-134-2019 від 05.06.2019 року в розмірі 2 850 гривень 00 копійок; судово-медичної експертизи № 042-1015-2019 від 18.06.2019 року в розмірі 1 619 гривень 10 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: кухонний ніж, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Солом`янському УП ГУ НП у м. Києві знищити;

- куртку чорного кольору, светр біло-чорного кольору, кросівки спортивні та спортивні штани, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Солом`янському УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя