гСправа № 187/111/20 Провадження №1-кп/0187/93/21
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 і обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петриківка в залі суду кримінальне провадження № 0000674 від 22.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

21.12.2019 близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у громадському місці поблизу магазину «Продукти», який розташований за адресою: вул. Центральна, с. Лобойківка, Петриківського району, Дніпропетровської області, маючи умисел спрямований на хуліганство, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності сторонніх осіб, злісно порушив суспільні норми поведінки, з метою показати свою зверхність над іншими громадянами, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю став виражатися в адресу неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нецензурною лайкою, після чого, наказавши неповнолітньому свідку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , увімкнути мобільний телефон та здійснювати відеофіксацію його дій на мобільний телефон, умисно спричинив один удар рукою стиснутою у кулак та один удар коліном правої ноги в область живота, тим самим поваливши неповнолітнього ОСОБА_5 на землю, правим боком до землі. Продовжуючи свої умисні злочинні дії, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та спричинив два удари правою ногою в область живота ОСОБА_5 , після чого, наказавши потерпілому стати на коліна, ОСОБА_4 тримаючи неповнолітнього ОСОБА_5 за капюшон кофти, умисно спричинив один удар рукою в область лівого ока ОСОБА_5 , виражаючись при цьому в його адресу грубою нецензурною лайкою.

В результаті протиправних хуліганських дій ОСОБА_4 спричинив неповнолітньому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівого ока та садна і лівій скроневій ділянці, які відповідно до висновку експерта № 237-Е від 24.12.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вказаними умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, тобто, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що він дійсно 21.12.2019 близько 13 години 30 хвилин, поблизу магазину «Продукти», в присутності сторонніх осіб, під приводом поширення відносно нього неправдивих чуток неповнолітнім ОСОБА_5 , став виражатися в його адресу нецензурною лайкою та наніс йому декілька ударів по голові та тулубу, після чого силою змусив неповнолітнього стати на коліна та просити в нього вибачення за поширення чуток. В цей час неповнолітній свідок ОСОБА_6 знімав дані події на камеру мобільного телефона. Визнає, що в результаті нанесених ним ударів неповнолітньому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівого ока та садна і лівій скроневій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Матеріальних претензій до підсудного не мають та просять призначити покарання відповідно до закону.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується сукупністю досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а її сукупність з точки зору достатності, для ухвалення даного обвинувального вироку.

Так, відповідно до заяви про злочин ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності особу, яка спричинила тілесні ушкодження її сину ОСОБА_8 .

За висновком експерта № 237-Е від 24.12.2019 у неповнолітнього ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівого ока та садна і лівій скроневій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

15.01.2020 потерпілий ОСОБА_5 в присутності законного представника ОСОБА_7 і понятих детально пояснив та показав послідовність та спосіб нанесення ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень.

За висновком експерта № 10-Е від 16.01.2020 враховуючи характер та локалізацію виявлених при судово-медичній експертизі тілесних ушкоджень, не виключена можливість виникнення даних ушкоджень при механізмі вказаному в протоколі проведення слідчого експерименту від 15.01.2020, за участю потерпілого ОСОБА_5 .

При вирішення питання про допустимість та належність досліджених судом доказів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який звертав увагу, що щодо оцінювання доказів на предмет їх належності та допустимості це виключно прерогатива судів (Шабельник проти України), а порядок збирання доказів має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме праву на свободу та особисту недоторканість, повагу до приватного та сімейного життя статті 5 та 8 Конвенції.

Судом також враховано позиція ЄСПЛ щодо розуміння доведеності вини поза розумним сумнівом сформованим в рішенні "Коробов проти України", 2011 рік п. 65, де зазначено, що суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. А також в рішенні "Авшар проти Туреччини", де зазначено таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, оцінивши всі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

У суду відсутні будь-які сумніви в достовірності зафіксованих в процесуальних документах, складених за результатами проведених слідчих дій, фактів, оскільки вони послідовні та узгоджується між собою, отримані в порядку визначеному КПК України та без порушень основних прав і свобод закріплених в Конвенції.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" N 7 від 24.10.2003 та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.

Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, інші обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 має середню освіту, не має постійного місця роботи однак працює виконуючи одноразові не вкаліфіковані роботи, не перебуває на обліку у лікаря психіатра чи нарколога, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває на військовому обліку та проходив військову службу.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд враховує щире каяття, так як підсудним усвідомлено та критично оцінено свою протиправну поведінку.

Обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_4 правопорушення та ступінь його тяжкості, який згідно ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Таким чином суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції, визначеної за вчинений ним кримінальний проступок у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті чи звільнення підсудного від покарання чи його відбування, судом не встановлено.

При цьому, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 368-370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року лбмеження волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: диск з відеозаписом подій від 21.12.2019 зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1