Дата документу 03.03.2021 Справа № 314/4408/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/4408/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/504/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянула 3 березня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 грудня 2020 року про відмову у застосуванні положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 05.08.2019 за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.01.2017 по 08.09.2017 включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_8 надійшло клопотання про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання», відповідно до якого просить суд зарахувати в строк його покарання період попереднього ув`язнення згідно ч. 5 ст. 72 КК України з 27.01.2017 по 08.09.2017 та з 28.02.2020 по дату прибуття до виправної колонії.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 грудня 2020 року:
у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» відмовлено.

Обґрунтовуючи вказане рішення, суд вказав, що засудженому ОСОБА_8 повністю зараховано період його попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а строк перебування засудженого в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили (з 28.02.2020 по дату прибуття до виправної колонії) не підлягає зарахуванню за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року).

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить зарахувати йому строк з 08.09.2017 року по 27.02.2020 рокуіз застосуванням положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «№ 838-VIII від 26.11.2015 року.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що цілодобовий домашній арешт, який до нього був застосований з 08.09.2017 року до 27.02.2020 року, прирівнюється до позбавлення волі, а тому цей строк повинен бути зарахований в повному обсязі.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказавши про те, що необхідний строк був зарахований вироком відповідно до Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом клопотання засудженого, поданого в порядку ст. 537 КПК України до Вільнянського районного суду Запорізької області, ОСОБА_8 наполягав на застосуванні до нього положень ч.5 ст. 72 КК України в попередній редакції, вважав, що були підстави для зарахування у строк відбуття покарання терміну ув`язнення з розрахунку день за два у періоди з 27.01.2017 року по 08.09.2017 року та з 08.09.2017 року по 28.02.2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , посилаючись на те, що цілодобовий домашній арешт, який до нього був застосований з 08.09.2017 року до 27.02.2020 року, прирівнюється до позбавлення волі, тому цей період необхідно зараховувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, відповідно до ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно матеріалів кримінального провадження, вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 05.08.2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання після набрання вироком законної сили. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015) зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 27.01.2017 по 08.09.2017 включно. Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишено без змін. Вирок набрав законної сили 21.01.2020 року (а.п. 12-15).

Згідно протоколу затримання особи від 28.02.2020 року ОСОБА_8 на виконання вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 05.08.2019 року було затримано для відбування покарання (а.п. 11).

Судова колегія наголошує, що з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ч.2 ст. 532 КПК України, строком попереднього ув`язнення є виключно строк перебування особи під вартою і виключно до набрання вироком законної сили. В даному провадженні це строк з 27.01.2017 по 08.09.2017 включно, який був вже вищевказаним вироком зарахований згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (а.п. 11 зворотна сторінка, 15).

Стосовно зарахування періоду з 08.09.2017 року по 28.02.2020 року(перебування ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом), про що йдеться в апеляційній скарзі засудженого, то на переконання колегії суддів даний період не підлягає перерахунку відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, оскільки у вказаний період засуджений не перебував під вартою, і даний період не є строком, який згідно вищенаведеної норми Закону включається у строк попереднього ув`язнення. Даний перелік строків є вичерпним.

Отже, колегія суддів, не вбачає правових підстав для зарахування ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строку перебування останнього під цілодобовим домашнім арештомз 08.09.2017 року по 28.02.2020 рокузгідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Посилання засудженого на рішення Європейського Суду у справі «Вітторіо і Луіджи Манчині проти Італії» у даному конкретному провадженні є неспроможним, оскільки вказане рішення ЄСПЛ стосувалось інших аспектів, а саме обрання запобіжного заходу підозрюваному, і те, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 грудня 2020 року про відмову у застосуванні до ОСОБА_8 положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4