ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000099 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,із середньою освітою,не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15- ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 березня 2021 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України та йому призначене покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.3 ст.15- ч.3 ст. 185 КК України у виді 1 року 6-ти місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладені обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Провадження№11-кп/822/165/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.3 ст.185, Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у виді домашнього арешту.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково,стягнуто із обвинуваченого на користь потерпілого 2100 грн матеріальної шкоди та 10000 грн-моральної шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 із проханням скасувати вирок у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покласти на нього відповідні обов`язки.

Посилається на те, що санкція ч.3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років позбавлення волі Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 25.01.2021 року вчинив замах на таємне викрадення майна ОСОБА_7 , тому відповідно до вимог ч.3 ст.68 КК України, покарання за ч.3 ст.15- ч.3 ст. 185 КК України не може перевищувати 4 роки позбавлення волі та не може бути меншим ніж 3 роки позбавлення волі.

Однак, суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_6 більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією інкримінованої статті,тим самим неправильно застосувавши закон про кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком, обвинувачений ОСОБА_6 21.01.2021 року приблизно о 00-30 год., шляхом пошкодження кріплення навісного замка проник в підвальне приміщення, яке відноситься до кв. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_7 -інструменти на загальну суму 2200 гривень.

Також, 24.01.2021 року, о 21-00 годині, обвинувачений ОСОБА_6 , шляхом зриву навісного замка фомкою, принесеною з собою, проник в підвальне приміщення, яке відноситься до кв. АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_7 -вудочки,компектуючі до них та інструменти на загальну суму 6680 гривень.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_6 , 25.01.2021 року, в період часу з 03-00 год. до 04-00 год., таємно, повторно, з метою викрадення чужого майна проник в підвальне приміщення, яке відноситься до кв. АДРЕСА_2 ,однак не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для закінчення свого злочинного умислу з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений потерпілим ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу,таку ж позицію потерпілого, доводи обвинуваченого, який просив вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, перевіривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, є обґрунтованим, апелянтом не оспорюється, а тому апеляційний суд не наводить в ухвалі доводів на підтвердження висновків суду в цій частині.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень,що викладені у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи покарання, районний суд вказав, що враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які є тяжкими,вчинені з корисливих мотивів, але заподіяна потерпілому шкода частково відшкодована.

Також суд вказав,що враховує дані про особу винного, який має постійне місце проживання, позитивно характеризується, раніше не судимий, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2017 року, на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, не працює, сім`ї не має.Потерпілий просив суворо не карати обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вказав визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове відшкодування завданої шкоди. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

При цьому без належної оцінки суду залишилось наступне.

Так,суд повною мірою не зважив,що обвинувачений здійснив викрадення чужого майна та замах на крадіжку із одного підвального приміщення,що належить потерпілому ОСОБА_7 ,викравши інструменти та вудки.

У районному суді потерпілий просив суворо обвинуваченого не карати.

Матеріальна шкода,заподіяна злочином,у більшій частині добровільно відшкодована, обвинувачений повністю визнав свою провину,щиро каявся,під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину.Такі обставини пом`якшують покарання.

Також суд належним чином не врахував, що обвинувачений є особою молодого віку,1997 року народження,раніше не судимий,даних,що він притягувався до інших видів відповідальності,у провадженні немає.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання,де позитивно характеризується.

Обставин,які би обтяжували покарання,не встановлено.

Судова колегія вважає,що наявність декількох обставин,які пом`якшують покарання,із врахуванням даних про особу обвинуваченого,який повністю визнав вину,його молодого віку,позитивної характеристики,відсутності судимості та відсутності обтяжуючих покарання обставин у сукупності істотно знижують ступінь фактичної тяжкості вчиненого за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України злочину,який є незакінченим замахом на крадіжку, а тому є достатньою підставою для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 за цей злочин.

Оскільки районний суд при призначенні покарання за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність,а саме-призначив покарання нижче від найнижчої межі санкції статті,однак не вказав про застосування закону,який підлягав застосуванню(ст.69 КК України), вирок суду слід змінити відповідно до ст.ст.407,409,413 КПК України та при призначенні покарання за цією статтею застосувати вимоги ст.69 КК України.

Відтак, необхідно частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора,який посилався на допущене судом порушення норм закону в цій частині.Підстав для ухвалення нового вироку та призначення більш суворого покарання за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України,як просив прокурор у апеляційній скарзі,судова колегія не вбачає.

Згідно ст.404 ч.2 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог,якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Судова колегія вважає,що призначене районним судом покарання обвинуваченому за ст.185 ч.3 КК України у виді 4 років позбавлення волі,враховуючи ступінь фактичної тяжкості скоєного,обсягу та вартості викраденого,при тому,що матеріальна шкода добровільно частково відшкодована потерпілому, даних про особу обвинуваченого,який 1997 року народження,раніше не судимий,щиро розкаявся,активно сприяв розкриттю злочину,за відсутності обтяжуючих покарання обставин,хоча і не виходить за межі санкції ч.3 ст.185 КК України,однак за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

За таких обставин вирок суду в частині призначення покарання за ч.3 ст.185 КК України необхідно змінити на підставі ст.ст.407,409,414 КПК України та пом`якшити покарання ОСОБА_6 до нижньої межі санкції цієї статті,оскільки цим покращується становище обвинуваченого.

Правильність висновків суду про наявність підстав для застосування вимог ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням прокурор у апеляційній скарзі не оспорює,а тому судова колегія не наводить доводів в цій частині.

Керуючись ст.ст.404,405,407,413,414,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 березня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.15-ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді 1 (одного) року 6(шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням,якщо він протягом іспитового строку терміном 1(один) рік 6(шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу із питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3