Справа № 134/1935/20
Провадження №11-кп/801/218/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні заяви адвоката про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и в :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.307, ч.1 ст.69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого ОСОБА_8 . Зараховано в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 25 жовтня 2017 року по 08 січня 2018 року включно. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року замінено невідбуту частину покарання 1 рік 10 місяців 7 днів позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі та направлено засудженого ОСОБА_8 до місця обмеження волі в порядку передбаченому для осіб засуджених до позбавлення волі. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 березня 2020 року постановлено зарахувати засудженому ОСОБА_8 у строк покарання час слідування під вартою до державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» з 27 грудня 2019 року по 22 лютого 2020 року включно, тобто 1 місяць 26 днів з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
17 грудня 2020 року адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , звернувся до Крижопільського районного суду Вінницької області суду із заявою про звільнення останнього умовно-достроково від відбування покарання, мотивуючи її тим, що ОСОБА_8 відбув 2/3 призначеного покарання, а тому має право на умовно-дострокове звільнення. За період відбування покарання ОСОБА_8 характеризується добре, дисциплінарних стягнень не має, на заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив та глибоко кається, а тому на підставі ст.81 КК України просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 відмовлено.
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності та має стягнення, які на даний час не погашені, має лише два заохочення, не був працевлаштований.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та звільнити останнього умовно-достроково від відбування покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що засуджений відбув 2/3 призначеного покарання, за період відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується добре, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. Вину у скоєному визнав. У справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували ухилення ОСОБА_8 від укладення трудового договору і доказів про те, що будь-яка робота йому пропонувалась взагалі. Вільне працевлаштування засудженого за межами КВК України не передбачено.
Заслухавши прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги адвоката, перевіривши судові матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, у відповідності до ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення в процесі відбування покарання. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержанні ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, а й активна форма його поведінки.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 належним чином мотивував в оскаржуваній ухвалі своє рішення, яке базується на досліджених у судовому засіданні доказах.
З характеристики засудженого ОСОБА_8 вбачається, що він з 22.02.2020 року відбуває покарання в державній установі «Крижопільський ВЦ №113», по прибуттю в установу до виробничого процесу не залучався з власних на те переконань. За час відбування покарання характеризується негативно, допустив чотири порушення (був відсутній в строю під час проведення поіменної перевірки) за що тричі накладалися стягнення у вигляді двох доган та одної суворої догани (а.с.22)., які на даний час не погашені; заходи заохочень не застосовувалися. Суспільно корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті не приймає. Уникає виконання робіт із самообслуговування, санітарний стан житлового приміщення не завжди підтримує в належному вигляді. Законні вимоги персоналу установи виконує, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. Рішення комісії ДУ «Крижопільський ВЦ №113» від 27.05.2020 року протокол №9 відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі що не довела свого виправлення.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам ст.81 КК України та роз`ясненням п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише в тому випадку, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд першої інстанції ретельно дослідив у судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, перевірив його особу та дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення і має до цього всі можливості однак, в розумінні ст.81 КК України, своєю поведінкою і ставленням до праці ще не довів свого виправлення, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4