В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження № 0000037 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, приватного підприємця, освіта повна середня, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

06 березня 2021 року, близько 24 години, ОСОБА_7 по вул. Дніпровській, в м. Кобеляки Полтавської області, знаходячись на дискотеці «Фабрика», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ході сварки із раніше невідомим йому неповнолітнім ОСОБА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс ОСОБА_5 два удари кулаком в обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді синця в області нижньої щелепи зліва і набряку м`яких тканин, синця на передній поверхні лівого плечового суглобу, рани на слизовій оболонці нижньої губи справа з крововиливом, перелому коронки першого зуба на верхній щелепі справа, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, невротичний розлад на фоні перенесеної закритої черепно-мозкової травми, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, а саме, умисне заподіяння тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я неповнолітньому ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 заявлений цивільний позов, у якому ставиться питання про стягнення з ОСОБА_7 на її користь завдану їй та неповнолітньому потерпілому моральну шкоду в сумі 8000 гривень 00 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, підтвердивши фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого визнав у повному обсязі, від дачі показань відмовився, пославшись на повне визнання вини й розміру завданої моральної шкоди.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений, потерпілий та його законний представник погодилися з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Відповідно до частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до положень статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1 статті 65 Кримінального кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: а саме, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, віднесено кримінальним законом до кримінальних проступків; особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не перебуває, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі статті 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, який у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні кримінального проступку, розкаявся у вчиненому, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, суд приходить до висновку за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України, у виді громадських робіт на мінімальний визначений санкцією цієї статті строк.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили відносно нього, суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

З огляду на повне визнання цивільного позову та доведення факту вчинення обвинуваченим кримінального проступку відносно неповнолітнього, що саме по собі призводить до спричинення такої шкоди, суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити у повному обсязі.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись частиною 3 статті 349, статтями 100, 368-370, 373, 374, 376 394, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_6 та неповнолітньому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 2 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя