КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2935/2019 Головуючий у І-й інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 186, ч.4 ст296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0003469 від 26.04.2018 щодо обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні ним даного кримінального правопорушення, а за ч.4 ст.296 КК України у зв`язку з недоведеністю його вчинення.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 25.04.2018 близько 22 год. 45 хв. разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій сумісний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, переконавшись в тому, що потерпілий ОСОБА_8 не спостерігає за їх злочинними діями, оскільки відволік свою увагу від залишеного належного йому пакету, невстановлена досудовим розслідуванням особа, з метою обернення на свою користь та спільного збагачення, взяла вказаний поліетиленовий пакет, який не представляє для потерпілого матеріальної цінності, в середині якого знаходилися продукти на загальну суму 210 грн., та разом зі ОСОБА_6 , спробувала непомітно втекти з викраденим майном з місця вчинення злочину, однак в цей час були помічені потерпілим, який зрозумівши, що останні заволоділи його майном, почав кричати їм, вимагаючи повернути викрадене, а потім наздогнав їх з метою припинення протиправних дій. В цей час ОСОБА_6 , наблизившись до ОСОБА_8 , який повалив невстановлену досудовим розслідуванням особу, декілька разів наніс потерпілому удари ногами в область потилиці, чим спричинив фізичний біль та в подальшому був затриманий ОСОБА_8 , а невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину втекла, у зв`язку з чим злочин не було доведено до кінця.
Крім того, ОСОБА_6 25.04.2018 близько 23 год., після вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, намагаючись втекти та усвідомлюючи, що потерпілий в змозі наздогнати його, дістав пістолет моделі «Форт-12Р», калібру 9 мм, № НОМЕР_1 , призначений для стрільби патронами несмертельної дії, споряджений гумовими або аналогічними за їх властивостями снарядами, з метою використання його, як предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, та утримуючи його в правій руці, нехтуючи елементарними правилами поведінки з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальноприйнятим нормам моралі, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи, що він знаходиться поруч з житловим будинком, біля якого можуть перебувати сторонні громадяни, почав здійснювати постріли в сторону ОСОБА_8 , а коли той наблизився до нього, наніс вказаним пістолетом декілька ударів в область голови ОСОБА_8 , заподіявши тому легкі тілесні ушкодження. Після цього потерпілий ОСОБА_8 вибив з рук ОСОБА_6 пістолет і тим самим припинив хуліганські дії обвинуваченого.
Виправдовуючи ОСОБА_6 , суд 1-ї інстанції вказав, що належних та допустимих доказів, сукупність яких була би достатньою на доведення участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, і можливость отримати та надати їх суду на підтвердження вини ОСОБА_6 вичерпана.

В апеляційних скаргах, вимоги яких співпадають за змістом, прокурор ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 просять вирок суду 1-ї інстанції скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим і призначити йому покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а за ч.4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Просять провести у кримінальному провадженні повний судовий розгляд та повторно дослідити такі докази у кримінальному провадженню, як:
- протокол огляду місця події від 25.04.2018 з фототаблицею до нього;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.04.2018;
- карту виклику швидкої допомоги № 2187 від 25.04.2018 стосовно ОСОБА_6 ;
- клопотання та постанову про виділення матеріалів в окреме провадження від 06.06.2018;
- витяг з ЄРДР за № 0004639 від 07.06.2018;
- постанову про визнання речовими доказами від 26.04.2018;
- розписку потерпілого ОСОБА_8 про отримання речових доказів;
- протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 06.06.2018 та відеозаписом до нього,
- протокол затримання ОСОБА_6 від 26.04.2018;
- ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27.04.2018 про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ;
- висновок судово-балістичної експертизи від 16.5.2018 № 8-5/450;
- карту виклику швидкої допомоги № 2184 від 25.04.2018 стосовно ОСОБА_8 ; - висновок експертного дослідження № 229 від 26.04.2018;
- висновок судово-медичного експерта № 8125/Е від 15.05.2018
- результат тесту ОСОБА_6 на стан алкогольного сп`яніння від 26.04.2018;
- допитати обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Вважають, що в основу прийнятого рішення суд 1-ї інстанції поклав показання самого обвинуваченого, які спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, однак які суд необґрунтовано відхилив.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку захисника ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано та повно, всебічно і об`єктивно досліджено всі обставини справи, правильно оцінено докази з точки зору їх достатності для ухвалення виправдувального вироку та всупереч доводам апеляційних скарг прокурора і потерпілого зроблено правильний висновок про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та у недоведеності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, з викладенням у вироку докладних мотивів прийнятого рішення.
Зокрема, ухвалюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_6 , суд 1-ї інстанції оцінив показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_8 , допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і правильно зазначив, що вони не підтверджують наявність у ОСОБА_6 умислу на вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, та вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, що виразилось в заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
В суді 1-ї та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 показав, що він 25 квітня 2018 року у свій вихідний день з 12 год. до 22 год. знаходився в парку «Совки», де випив пляшку пива, і де бачив багато знайомих. Повертаючись з парку додому, він попрямував вулицею Жмеринська в напрямку бул. Ромена Роллана, повернув на вул. Чаадаєва, та проходячи потім дворами повз будинок № 1-В по вул. Якуба Коласа побачив, як в його сторону швидко рухається невідомий йому на той момент потерпілий, і щось кричить. Нікого більше в цей момент він не бачив. З собою у нього була сумка, в якій знаходився травматичний пістолет, який він дістав і попередив, що буде стріляти, якщо чоловік підійде до нього, та зробив попереджувальні постріли вгору. Однак потерпілий ОСОБА_8 підскочив до нього і завдав йому удар рукою в голову, від чого він, ОСОБА_6 , впав на асфальт, втративши свідомість. Ніяких ударів потерпілому він не наносив. Прийшовши до тями в лікарні, помітив, що з його сумки зникли пістолет, дозвіл на зброю та складний ніж, а тому він відмовився від госпіталізації, викликав таксі та поїхав до відділення поліції на проспекті Перемоги, де написав заяву, однак яку у нього не прийняли, а після допиту затримали.
Потерпілий ОСОБА_8 , в суді апеляційної інстанції показав, що 25.04.2018 близько 22 години він повертався з магазину АТБ додому та біля під`їзду будинку № 14 по бул. Ромена Роллана з`ясував, що забув ключі, а тому крикнув дружині скинути ключі з балкону, що та і зробила, кинувши їх у клумбу. Тож він поставив пакет і за допомогою ліхтарика почав шукати ключі. Дружина крикнула з балкону, що пакет зник і він побачив, що двоє чоловіків йдуть з його пакетом на відстані близько 15 метрів від будинку №14 по бул. Ромена Роллана в напрямку будинку №1-в по вул. Якуба Коласа. Він одразу побіг за ними і наздогнавши біля будинку АДРЕСА_3 , сказав віддати пакет, на що отримав відмову. Зав`язалась бійка, і поки він боровся з невідомою особою, ОСОБА_6 ззаду наносив йому удари. Потім ОСОБА_6 відбіг на 20 м в неосвітлене місце, з якого немає іншого виходу, окрім як повз нього ОСОБА_8 , дістав пістолет та здійснив постріл, почувши який він одразу направився у бік обвинуваченого. ОСОБА_6 здійснив ще один постріл, після чого він підбіг до останнього та схопив за руки, однак ОСОБА_6 встиг нанести йому удар у переносицю. Тоді він повалив ОСОБА_6 на землю і в цей час на місце події підійшли його дружина ОСОБА_11 із сестрою ОСОБА_12 .

Як показала свідок ОСОБА_11 дружина потерпілого ОСОБА_8 , вона кинула з балкону ключі ОСОБА_8 і поки той шукав їх у клумбі, вона відволіклась, а потім побачила, як якийсь чоловік узяв пакет з продуктами і подивився вгору, чому вона в подальшому і впізнала ОСОБА_6 . Вона особисто бачила, як її чоловік спілкувався з іншим чоловіком, а потім побіг ще за одним і почулися постріли. Той другий виявився обвинуваченим ОСОБА_6 . Надворі було темно, ліхтарі не горіли. Обвинувачений був одягнений у щось темне. З іншою особою її чоловік не боровся. Почула постріли коли бігла за своїм чоловіком. Далі викликала обом швидку і поліцію, а потім підбігла сестра. Обвинуваченого забрала швидка, а її чоловік пішов додому. Пакет з продуктами лежав неподалік на асфальті.
Свідок ОСОБА_12 сестра потерпілого ОСОБА_16 , в суді апеляційної інстанції показала, що вона проживала в квартирі з потерпілим, його дружиною і дитиною. Це вона у той вечір виходила на балкон, щоб викинути ключі потерпілому ОСОБА_8 та побачила двох людей, які йшли зліва направо до підїзду будинку і один із них ніс пакет. В той момент потерпілий шукав ключі, а його дружина ОСОБА_11 знаходилась у кімнаті з дитиною. Один з чоловіків був в червоній куртці, а іншій у чомусь світлому. Вона зайшла до кімнати, взяла телефон, а коли повернулась, ні чоловіків, ані потерпілого вже не було. Почувши хлопки, ОСОБА_11 одразу вибігла з квартири..
Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про те, що показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків сторони обвинувачення ОСОБА_11 і ОСОБА_17 є суперечливими і не узгоджуться між собою, а тому не можуть бути визнані належними доказами вчинення злочину ОСОБА_6 .
Зокрема, показання свідків про кількість осіб, які заволоділи пакетом потерпілого, їх зовнішнього вигляду, а також того, хто зі виходив на балкон і чи дійсно бачив момент відкритого викрадення майна потерпілого, містять істотні суперечності.
Так, ОСОБА_11 , яка за показаннями свідка ОСОБА_12 вибігла на вулицю тоді, коли потерпілий та обвинувачений вже лежали на землі, впевнено стверджує про напрямок руху невстановленої досудовим розслідуванням особи, а також про дії обвинуваченого, які однозначно не могла бачити зі свого балкону, а потім і у темряві.
Так само показання потерпілого щодо неможливості ОСОБА_6 втекти з місця події іншим шляхом, окрім як повз нього, не відповідають даним з місця події, з яких вбачається, що за бажанням обвинуваченого можна було втекти в напрямку вул. Петра Чаадаєва.
Отже, як і суд 1-ї інстанції, показання потерпілого та його дружини колегія суддів апеляційного суду сприймає критично і вважає, що ОСОБА_11 є зацікавленою особою у встановленні винуватості ОСОБА_6 та очевидно захищає позицію потерпілого.
У той же час, сам потерпілий в суді апеляційної інстанції показав, що він не бачив, хто і коли забрав його пакет з продуктами біля під`їзду його будинку, оскільки в цей час шукав ключі в клумбі, які скинула йому дружина і яка невдовзі сказала, що пакету немає наа місці. Тоді він побіг в один бік, а потім у другий, за будинок, та побачив, як йдуть двоє чоловіків на відстані близько 15 метрів і в одного з них в руках його пакет, однак то був не ОСОБА_6 .

Він побіг за ними вздовж буд. АДРЕСА_3 , став кричати, щоб ті віддали пакет, а потім вирвав з рук невстановленої досудовим розслідуванням особи, а ОСОБА_6 пішов далі.
Він, потерпілий, схопив та став боротись із невстановленою досудовим розслідуванням особою, якій наніс близько 10 ударів. При цьому, відчував, що його хтось б`є ззаду по спині.

Потім він почув постріл, а потім ще один. То стріляв ОСОБА_6 , якого він вирішив затримати. Коли наблизився до обвинуваченого, той вдарив його рукояткою пістолета в переносицю.
Ці показання потерпілого ОСОБА_8 узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що коли до нього підбіг потерпілий і вигукував, що зараз він ОСОБА_6 дізнається, з ким має справу, він дійсно дістав зареєстрований на нього пістолет і здійснив вистріл вгору та сказав потерпілому не наближатися до нього. Можливо й вдарив потерпілого, щоб той не наближався.
Також на спростування доводів апеляційних скарг свідчать показання свідка ОСОБА_13 , відтворених в судовому засіданні апеляційного суду, в яких він зазначив, що в ту ніч повертався додому, коли біля буд. АДРЕСА_3 почув один чи два постріли, після чого повз нього пробіг якийсь чоловік. Підійшовши ближче до будинку він побачив, як двоє чоловіків борються та впали на асфальті. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 , якого він тоді не знав, сильно вдарився головою. Після падіння обвинувачений майже не рухався, а потерпілий продовжував наносити йому удари. Він сказав потерпілому, щоб той зупинився, бо може вбити ОСОБА_6 та почав їх розбороняти. В цьому місці не було освітлення і було дуже темно. Він бачив предмет, схожий на пістолет, а пакету з продуктами не пам`ятає. На лавці стояла пляшка пива. Двір біля будинку №1-в по вул. Якуба Коласа в м. Києві є прохідним.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо напрямку його руху зі сторони вул. Чаадаєва підтвердила в суді 1-ї інстанції й свідок ОСОБА_15 , яка показала, що ОСОБА_6 25.04.2018 спокійно пройшов повз будинок АДРЕСА_3 із вказаного напрямку біля під`їзду, де вона сиділа в авто, приблизно за 2-3 хвилини до бійки.

О тже, показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 ОСОБА_15 і частково потерпілого ОСОБА_8 виключають причетність обвинуваченого до викрадення пакету з продуктами з урахуванням твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 рухався зі сторони бул.Ромена Роллана, у той час як він в дійсності рухався з протилежної сторони.
Не знаходить свого підтвердження інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України, оскільки як правильно вказав у вироку суд 1-ї інстанції, докази по справі у своїй сукупності лише підтверджують факт нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень невідомою особою, можливо і обвинуваченим ОСОБА_6 , проте не доводять, що при цьому ОСОБА_6 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Висновком експерта №815/Е від 15.05.2018 на тілі потерпілого зафіксовано садна і синці, які мають швидкоплинні наслідки без ознак небезпеки для життя. Вказане свідчить про відсутність у ОСОБА_6 умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а також підтверджують дані про те, що він застосував зброю з метою припинення агресивної поведінки щодо нього з боку потерпілого, який, незважаючи на його попередження, наблизився до нього та почав наносити тілесні ушкодження, які підтверджуються картою виїзду швидкої медичної допомоги від 25.04.2018 р. № 2187 до ОСОБА_6 . Встановлене, як правильно зазначив суд 1-ї інстанції у своєму рішенні, виключає наявність хуліганського мотиву в діях обвинуваченого, оскільки самозахист не може бути визнаний мотивом явної неповаги до суспільства.
Крім того, як пояснив потерпілий ОСОБА_8 під час проведення судово-медичної експертизи (а.с. 106), він падав на асфальт, від чого міг отримати садно на потилиці та садна на долонях. Госпіталізації, на відміну від обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий не потребував.
При цьому, можливе спричинення обвинуваченим легких тілесних ушкоджень потерпілому, зокрема синці під очима, суд правильно розцінив як таке, що було заподіяно в умовах уявної оборони, що відповідно до ч.2, 3 ст.37, ч.3 ст.36 КК України виключає кримінальну відповідальність за заподіяну потерпілому шкоду.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 та за ч.4 ст.296 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та дослідженими в судовому засіданні, і переконливих доводів на їх спростування прокурором та потерпілим в апеляційних скаргах не наведено.
За однієї із засад кримінального провадження презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
З огляду на те, що доводи апеляційних скарг про те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена низкою доказів, здобутих під час досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні, спростовуються матеріалами провадження, вони задоволенню не підлягають, як необґрунтовані.
При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, має бути залишено без зміни, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 щодо його скасування без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4