Номер провадження: 11-сс/813/475/21
Номер справи місцевого суду: 522/3997/21 1-кс/522/2470/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 та захисниці підозрюваного ОСОБА_8 -адвокатки ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 про відмову у задоволенні клопотання слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в кримінальному провадженні №0000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання СВ ВП № 2 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із зобов`язанням підозрюваного цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 02.05.2021, в межах строків досудового розслідування, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в республіці Таджикистан, м. Душанбе, таджика за національністю, громадянина Таджикистану, з базовою середньою освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в кримінальному провадженні №0000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а також наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, однак прокурором не доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Слідчий суддя, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_8 , має міцні соціальні зв`язки, не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Одесі, дійшов до висновків, що забезпечити досягнення відповідних завдань можливо шляхом застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись з рішенням слідчого судді, прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. При цьому, прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, в зв`язку з тим, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний перебуваючи на волі буде мати реальну можливість переховуватись від слідства та суду, а також здійснювати тиск на потерпілих та свідків.

Вказує, що слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 не взято до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним зазначеного кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого останньому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисниця ОСОБА_10 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. При цьому захисниця посилається на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також вважає, що слідчий суддя не врахував міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 , його офіційне працевлаштування, належну процесуальну поведінку та перебування на його утриманні малолітньої дитини та вагітності дружини.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги захисниці; пояснення підозрюваного та його захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги захисниці та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Апеляційний суд, перевіривши наявність обґрунтованої підозри, вважає, що сукупність матеріалів судової справи та доданих до клопотання слідчого копій матеріалів кримінального провадження, на даному етапі кримінального провадження, вказує на обґрунтованість підозри та є достатньою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисниці щодо відсутності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 , апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає безпідставними.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під домашнім арештом, а сторона захисту не надала доказів, що обраний запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного.

Так, зокрема, доводи захисниці про те, що перебування під цілодобовим домашнім арештом, може завадити працювати підозрюваному є непереконливими, оскільки доводи про те, що підозрюваний працевлаштований не підтверджені будь-якими доказами.

Будь-яких інших та вагомих доводів щодо надмірності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту захисниками наведено не було.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення та обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують перебування підозрюваного під домашнім арештом цілодобово.

Будь-яких порушень норм КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.
Перевіривши матеріали судової справи, доводи захисників та прокурора, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Разом з цим, слідчий суддя районного суду не звернув на вказану обставин уваги та не навів у своєму рішенні жодних мотивів щодо виконання вказаної норми закону.

Прокурор не надав апеляційному суду жодного раціонального пояснення щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, відповідні підстави не зазначені і в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, встановлені апеляційним судом обставини свідчать про фактичну відсутність підстав для застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді тримання під вартою, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

За таких умов, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, до підозрюваного вірно застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Такий запобіжний захід, з урахуванням всіх обставин справи, є цілком співмірним, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, і зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисниці не підлягають задоволенню, оскільки доводи, викладені у них, не знайшли свого підтвердження доказами.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 та захисниці підозрюваного ОСОБА_8 адвокатки ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 про відмову у задоволенні клопотання слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні №0000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4