ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/510/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1999/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , без участі представника ВК №12 належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.03.2021 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що матеріали справи які характеризують засудженого, вказують на недоведеність виправлення останнього під час відбування покарання та відсутність на час розгляду клопотання підстав для безперечного висновку про виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та задовольнити клопотання про умовно дострокове звільнення.
В скарзі вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги діючу ухвалу Шосткінського міськрайонного суду Сумської області і протиправно погіршив його становище, збільшивши строк покарання на 6 місяців позбавлення волі.
Вважає, що суд першої інстанції невірно розтлумачив положення ст. 131 КВК України.
Вказав, що має 16 заохочень, що судом було взято до уваги, як заохочення з метою стимулювання правослухняної поведінки.
Також зазначив, що суд першої інстанції не вірно розрахував невідбуту частину строку покарання -2 роки 3 місяці.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 , підтримали викладену в апеляційній скарзі позицію, та просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує, що своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, у зв`язку з чим, вважає за можливе застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Проте, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, виходячи із наступного.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено, що вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2012 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22 січня 2013 року вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2012 року змінено, виключено із резолютивної частини вироку посилання суду про застосування принципу часткового складання покарань при призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків за ст. 71 КК України, в інший частині вирок суду залишено без зміни; ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2012 року строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2012 року по 22 січня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2012 року набрав законної сили 22 січня 2013 року.
Початок строку відбування покарання 18 травня 2012 року.
Кінець строку відбування покарання 14 березня 2023 року.
Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_7 , складеної начальником відділення соціально-психологічної служби, погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи та затвердженої начальником державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)», слідує, що з 28 травня 2012 року засуджений ОСОБА_7 знаходиться в місцях позбавлення волі.
З 28 травня 2012 року по 13 жовтня 2012 року перебував в «Сумському слідчому ізоляторі», до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та зауважень не мав, характеризувався посередньо.
З 13 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року перебував в «Сумській виправній колоній (№ 116)», до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та зауважень не мав, характеризувався посередньо.
З 30 листопада 2012 року по 05 грудня 2012 року перебував в «Сумському слідчому ізоляторі», до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та зауважень не мав, характеризувався посередньо.
З 05 грудня 2012 року по 30 січня 2013 року перебував в «Сумській виправній колонії (№ 116)», до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та зауважень не мав, характеризувався посередньо.
В період з 30 січня 2013 року по 25 січня 2018 року перебував в «Шосткинській виправній колоній (№ 66)», за період відбування покарання в установі адміністрацію установи заохочувався 10 разів, норми, які визначають порядок, умови відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку порушував 1 раз, стягнення знято і погашено в законному порядку, характеризувався посередньо.
З 25 січня 2018 року по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)».
За період відбування покарання в установі норми, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи порушував два рази, за що був покараний у дисциплінарному порядку. На теперішній час одне стягнення погашене у встановленому законом порядку. З метою стимуляції правослухняної поведінки адміністрацією установи заохочувався шість разів, на теперішній час характеризується посередньо.
Працевлаштований в столярні дільниці з відрядною оплатою праці. До виконання поставлених завдань ставиться посередньо. Вимоги пожежної безпеки виконує, не допускає порушення безпеки праці.
Приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними догляд, використовує їх за призначенням. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, до виконання по благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться без зацікавленості. Підвищувати свій загальноосвітній рівень та духовний розвиток не бажає, самоосвітою не займається, бібліотеку установи не відвідує.
Підтримує зв`язки з матір`ю, батьком, дружиною, братом шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі.
За характером скритний, спокійний, в колективі засуджених не конфліктний, дотримує відносини із вузьким колом засуджених різної спрямованості.
У скоєному злочині вину визнає.
Згідно вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2012 року має майновий позов на загальну суму 1 591,92 грн. (за проведення експертизи). На даний час сплачено 397,00 грн.
Згідно висновку, наданого у вищевказаній характеристиці на засудженого, за час відбування покарання ОСОБА_7 не доведено свого виправлення, застосовування ст. 81 КК України до нього не доцільно.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 , складеної начальником відділення соціально-психологічної служби, ОСОБА_7 за період відбування покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)» має шість заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Згідно вищевказаної довідки, 20 січня 2021 року засудженого ОСОБА_7 піддано стягненню у виді попередження за недотримання санітарно-гігієнічних норм.
З довідки, виданої головним бухгалтером державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» вбачається, що станом на 02 лютого 2021 року виконавчі листи до установи не надходили, засудженим ОСОБА_7 добровільно сплачено з особистого рахунку за проведення експертизи 1 591,92 грн. Згідно вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2011 року майнового позову не має.
Відповідно до довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_7 , за період з березня 2018 року по травень 2019 року та з липня 2019 року по жовтень 2020 року включно останній отримував зарахування заробітної плати на особистий рахунок.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Крім того неможна залишити поза увагою, що згідно наявних матеріалів справи, 20 січня 2021 року засудженого ОСОБА_7 піддано стягненню у виді попередження за недотримання санітарно-гігієнічних норм.
Відповідно до наявного в матеріалах справи листа, адресованим на ім`я ОСОБА_10 від 22 лютого 2021 року № 35-355-21, встановлено, що Харківською місцевою прокуратурою № 5 проведено перевірку за зверненням ОСОБА_10 від 21 січня 2021 року щодо неправомірного застосування стягнень до ОСОБА_7 адміністрацією державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)». Вивченням матеріалів особової справи та згідно з поясненнями засуджених, які спільно мешкають з засудженим ОСОБА_7 , доводи ОСОБА_10 щодо неправомірного застосування стягнень до засудженого свого підтвердження не знайшли. Доводи, викладені у зверненні ОСОБА_10 , повністю спростовані самим засудженим ОСОБА_7 під час надання письмових пояснень в ході перевірки. З урахуванням викладеного, підстав для вжиття заходів прокурорського реагування на даний час не вбачається.
Викладене обставини, обґрунтовано були взяті до уваги судом першої інстанції.
За положеннями ч. 7 ст. 69 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.
Тобто на момент розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення судом першої інстанції та апеляційним судом, строк у шість місяців не сплину, що свідчить про наявність у ОСОБА_7 одне непогашене у встановленому законом порядку стягнення.
Вище викладене спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо протиправного погіршення його становище.
Отже, викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Доводи апеляційної скарги щодо невірного тлумачення судом першої інстанції положення ст. 131 КВК України, колегія суддів до уваги не бере, оскільки таких порушень не встановлено.
Що стосується доводів апелянта про наявність у нього заохочень та не вірно розраховану судом першої інстанції невідбуту частину строку покарання -2 роки 3 місяці, апеляційний суд вважає їх такими, що самі по собі не спростовують правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Колегія суддів апеляційного суду, приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, не бере до уваги доводи апеляційної скарги на спростування ухвали від 10.03.2021 року, оскільки враховуючи вище викладене, та як правильно встановив суд першої інстанції, за весь період відбування покарання не довів свого виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.03.2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4