Номер провадження: 11-кп/813/1318/21
Номер справи місцевого суду: 522/3250/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ? ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у рамках об`єднаного кримінального провадження №0003647 від 06.06.2016, №0001262 від 28.03.2016, №0002088 від 23.07.2016,

встановив:

оскарженою ухвалою районного суду продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.06.2021 року, щодо:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Октємберян, Вірменія, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.п. 1, 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Бородіно Тарбунарського району Одеської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, останній раз 27.01.2010 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Пенджикент Ленінобадської області Таджикістану, з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.п. 1, 6, 12, ч.2 ст. 115, п.п. 6, 12 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Рені, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , в силу ст. 89 вважається таким, що не має судимості,
обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України.
З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Київському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження №0003647 від 06.06.2016, №0001262 від 28.03.2016, №0002088 від 23.07.2016, за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.п. 1, 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.п. 1, 6, 12, ч.2 ст. 115, п.п. 6, 12 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Сторона захисту та обвинувачені, заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 у виді тримання під вартою до 08.06.2021 року.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, доведені під час обрання запобіжного заходу ризики не відпали і не зменшилися та жоден з більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 , подали на нього апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав: судом не був здійснений аналіз ризиків, формально зазначених прокурором із урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи обвинуваченої; судом не враховано, що в обґрунтування продовження строку тримання під вартою прокурор заявив про існування формальних ризиків, тяжкість злочину, який відсутній як ризик у ч. 1 ст. 177 КПК України, імовірний вплив на потерпілих та перешкоджання слідству без посилання на докази, які могли б впевнити у законності тривалого утримання під вартою обвинуваченої, однак потерпілі відмовляються приходити до суду; оскаржувана ухвала за своїм змістом дублює всі попередні, в ній не наведено обґрунтування висновків, до яких дійшов суд, та які докази стали підставою того, що ризики є доведеними, окрім того не містить обґрунтування обставин, які не дають підстави суду застосувати більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_8 .
Посилаючись на такі доводи обвинувачена просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_8 , змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту та звільнити її з-під варти.
Крім того, апеляційна скарга обвинуваченої містить у собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, яке обґрунтовує тим, що копію ухвали суду отримала від свого захисника лише 13.04.2021 року.
На підставі цього, просить поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вважає ухвалу суду незаконною, ризики, зазначені судом, не відповідають дійсності та в ухвалі не наведено жодних підстав неможливості обрання будь-якого іншого альтернативного запобіжного заходу. Крім того, захисник вказує, що у обвинуваченої погіршився стан здоров`я, а в умовах перебування під вартою вона позбавлена повноцінної медичної допомоги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою і такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог КПК України. Вказує, що суд першої інстанції із разу в раз продовжує запобіжний захід ОСОБА_11 , посилаючись лише на тяжкість пред`явленого обвинувачення та не посилається на конкретні факти, не досліджуючи жодні докази існування ризиків, а обґрунтування продовження запобіжного заходу не змінюється. Обвинувачений ОСОБА_11 має родину: одружений та на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Судом першої інстанції не надано обґрунтованого мотивування неможливості застосування відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, що є другим за суворістю запобіжним заходом та з огляду на особу ОСОБА_11 зможе в достатній мірі забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.
Посилаючись на вище зазначені доводи, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_11 та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. ОСОБА_13 понад 4 роки перебуває під вартою, лише формально продовжується запобіжний захід, що істотно порушує її конституційні права і свободи без достатніх на те правових підстав. Обвинувачена ОСОБА_13 має постійне місце проживання та родину в м. Одесі, а її активна позиція свідчить про намір з`ясувати істину та довести свою невинуватість, у зв`язку з чим вона не має намір переховуватись, будь-які інші ризики на даний час відсутні, оскільки наявні в матеріалах провадження докази вилучені, необхідні судові експертизи проведені та свідки допитані, що виключає можливість будь-якого перешкоджання кримінальному провадженню з боку обвинуваченої. Ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_13 кримінальних правопорушень не може бути врахована судом першої інстанції при застосуванні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на положення ст. 62 Конституції України, згідно з якими особа вважається невинуватою доти, доки її вина не буде встановлена обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.
Посилаючись на такі доводи захисник ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_13 та звільнити її з-під варти негайно.
Захисник ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив.
Від захисника ОСОБА_14 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 без участі захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , а тому, за згодою учасників провадження, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання за вказаної явки.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та інші апеляційні скарги просив їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг;провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Щодо строків на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Частиною 3 статті 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена за участю обвинуваченої, однак в матеріалах провадження відсутні відомості про вручення їй копії оскаржуваної ухвали, з огляду на це в апеляційного суду відсутні підстави не довіряти твердженням обвинуваченої про отримання нею копії ухвали від захисника 13.04.2021 року, з огляду на це апеляційний суд вважає строк не пропущеним та таким, що не потребує поновлення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно визнати такою, що подана у строк та продовжити її розгляд.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Київському районному суді м. Одеси перебуває об`єднане кримінальне провадження №0003647 від 06.06.2016 року, №0001262 від 28.03.2016 року, №0002088 від 23.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України.
Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження ухвалою суду від 09.04.2021 року продовжено дію запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
При цьому, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказана норма не зазначає про обов`язкову наявність або відсутність клопотання прокурора, а лише зобов`язує суд повторно розглянути питання доцільності такого продовження, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_11 , щодо порушення норм кримінального процесуального кодексу України щодо порушення процедури продовження строку тримання під вартою, є необґрунтованими.
Згідно із вимогами ч.2 ст.422-1 КПК України, суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Тобто, апеляційний суд, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, а також оскаржувану ухвалу, не має законних на те підстав для перевірки обґрунтування обвинувачення чи дослідження будь-яких доказів, що досліджуються судом під час розгляду обвинувального акту та на підставі яких ухвалюється судове рішення по суті.
Враховуючи наведене, на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження надавати оцінку доказам причетності обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 до скоєння інкримінованих їм кримінальних правопорушень, адже відповідно до ст.368 КПК України такі питання вирішуються судом при ухваленні вироку, а тому доводи апеляційних скарг щодо причетності обвинувачених до скоєних злочинів або посилання на будь-які обставини справи на які посилається прокурор в своєму клопотанні, а також докази апеляційний суд не розглядає.
З цих же підстав, апеляційний суд не розглядає доводи захисника ОСОБА_7 щодо не дослідження доказів сторони обвинувачення в судовому засіданні щодо обвинувачення ОСОБА_11 , а також і доводи апеляційних скарг щодо тривалості судового розгляду судом першої інстанції.
Згідно ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, як встановлено у судовому засіданні апеляційного суду, обвинувальний акт відносно обвинувачених розглядається судом першої інстанції, на даний час досліджені письмові докази, потерпілі та свідки не допитані та рішення по кримінальному провадженню ще не прийнято, що спростовує доводи апеляційних скарг про відсутність ризику впливу обвинувачених на потерпілих та свідків, оскільки останні ще не допитані у судовому засіданні.
Апеляційний суд, з огляду на матеріали провадження, а також обставини, досліджені в апеляційному суді, вважає, що з урахуванням інкримінованих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . ОСОБА_13 , злочинів, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики переховування від суду, впливу на потерпілих, свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_8 ОСОБА_13 та ОСОБА_10 не заміжні, до затримання не мали офіційного місця працевлаштування та офіційних джерел для існування, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків. ОСОБА_11 до затримання офіційно не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що є раніше не судимим, відповідно до відомостей, викладених в апеляційній скарзі захисника одружений та має на утриманні трьох неповнолітній дітей, однак зазначених обставин, з урахуванням наявних ризиків, недостатньо для зміни йому запобіжного заходу.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_10 про погіршення стану її здоров`я, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки до апеляційної скарги адвокатом на підтвердження цього, не долучено жодного документу.
Так, посилання захисника ОСОБА_9 про погіршення стану здоров`я обвинуваченої ОСОБА_10 , апеляційний суд оцінює критично, оскільки захисником не надано документів щодо стану здоров`я обвинуваченої та будь-яких інших документів, які б об`єктивно свідчили про критичний стан обвинуваченої та вказував на обставини, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України виключають можливість застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.
В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що надання медичної допомоги, особам, взятим під варту, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я, та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Таким закладом охорони здоров`я є Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області, однак захисником не надано доказів того, що ОСОБА_10 зверталась за медичною допомогою, та їй було відмовлено у наданні такої, або така допомога, якої вона потребує в умовах лікувального закладу вказаного типу не може бути наданою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_11 як судом першої інстанції так і апеляційним судом не встановлено.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а дані про осіб обвинувачених у вчиненні ними особливо тяжких злочинів, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою. Застосування до ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.
Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинувачених у вчиненні ними особливо тяжких злочинів, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою. Застосування до ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 , обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 рокупро продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ,ОСОБА_8 під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4