Справа № 333/4393/19
Провадження № 1-кп/333/231/21
УХВАЛА

29 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя заяву захисника щодо відводу колегії суддів у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

29.03.2021 року захисник ОСОБА_6 надав суду письмову заяву про відвід колегії суддів, в якій зазначив, що 10 лютого 2020 року, в ході судового розгляду, під час допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 , після того як свідок вільно розповів про відомі їй обставини, саме суд, а не сторона кримінального провадження, поставив під сумнів достовірність показань цього свідка. Головуючий колегії судів ОСОБА_1 , повідомив свідку ОСОБА_10 , що колегія суддів ознайомилась з вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2020 року, який до речи скасований ухвалою апеляційного суду Запорізької області як незаконний, прочитали які показання свідка зафіксовані у тому вироку, після чого колегія судів почала ставити свідку питання щодо попередніх показань, які ця колегія прочитала у скасованому вироку суду. Такими діями, колегія суддів у складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на думку захисника, грубо порушили вимоги ч.3 ст.26 та вимоги ст.96 КПК України, оскільки вчинили дії не віднесені до їх повноважень цим Кодексом і виконали повноваження сторін кримінального провадження, а саме сторони обвинувачення.

Оскільки під час допиту свідка ОСОБА_10 10.02.2021 року, потерпілий ОСОБА_11 не був присутній у залі суду, не чув показання свідка, які мали істотні суперечності з показаннями потерпілого, на наступне судове засідання було призначено одночасний допит кількох осіб.

01 березня 2021 року, під час судового засідання відбувся допит кількох осіб за участю свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 . Така процесуальна дія передбачена ч.15 статті 352 КПК України, відповідно до якої, суд має право призначити одночасний допит двох і більше вже допитаних учасників кримінального провадження (свідків, потерпілих обвинувачених) для з`ясування причин розбіжностей в їхніх показаннях, який проводиться з урахуванням правил, встановлених ч. 9 ст. 224 цього кодексу. Відповідно до ч. 9 ст. 224 КПК України, викликаним особам по черзі пропонується дати показання про ті обставини кримінального провадження, для з`ясування яких проводиться допит, після чого їм можна ставити запитання вони також мають право ставити один одному запитання.

Колегією суду були повністю порушені вимоги цих норм КПК України. Суд надав можливість дати показання лише потерпілому, позбавивши такої можливості свідка. Окрім того, стороною захисту було заявлено усне клопотання що відповідно до вимог статей 224 та 352 КПК України, суд повинен надати можливість i свiдку ОСОБА_10 дати показання у присутності потерпілого. Але судом було відмовлено у задоволені цього клопотання, мотивуючи тим що суд добре пам`ятає показання свідка.

Свідок ОСОБА_10 не була присутня при допиті потерпілого, отже їй нічого не відомо приводу його показань. Потерпілий ОСОБА_11 , не був присутній при допиті свідка ОСОБА_10 отже і йому нічого невiдомо з приводу показань свідка. Відповідно до вимог зазначених норм кримінально-процесуального законодавства України, одночасний допит кількох осіб проводиться з метою усунення суперечностей і після того як кожна з осіб дасть свої показання у присутності іншої особи, їм можуть ставити запитання сторони кримінального провадження, суд вони також можуть ставити питання один одному. Таким чином сторонам кримінального провадження і суду надається можливість не тільки усунути суперечності, а і перевірити показання цих осіб з точки зору достовірності. Але колегія судів, порушила вимоги статей 224 та 352 КПК України, надавши право дати показання лише потерпілому та не забезпечила виконання вимог КПК України і відповідно досягнення цілі проведення цієї процесуальної дії.

Окрім того, позбавивши свідка можливості дати показання у присутності потерпілого, які спростовують показання потерпілого, колегія суддів дала зрозуміти сторонам кримінального провадження і учасникам процесуальної дії, що показання потерпілого мають для суду наперед встановлену силу і не підлягають перевірці на їх достовірність. Таким чином колегія судів порушила вимоги ч.2 ст. 94 КПК України, відповідно до якої жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому статтею 225 КПК країни. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Зміст зазначених норм виключає можливість під час судового розгляду оголошувати протоколи допиту кого-небудь, складені слідчим або прокурором та надавати їх суду для ознайомлення. Колегією суду під час судового розгляду, були істотно порушені вимоги статей 23 та 95 КПК України, оскільки 01 березня 2021 рок під час одночасного допиту кількох осіб, суд дозволив прокурору оголосити протокол допиту свiдка ОСОБА_10 , складеного слідчим під час досудового слідства та попросив прокурора надати цей протокол для ознайомлення суду. Стаття 96 КПК України надає сторонам кримінального провадження право ставити запитання учасникам кримінального провадження щодо попередніх показань, а не скасовує вимоги статей 23 та 95 КПК України і відповідно посилання колегії суду що стаття 96 КПК України, дозволяє оголошувати під час судового розгляду показання надані слідчому, прокурору є безпідставними та незаконними.

Під час судового розгляду, колегія суду у складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при допиті свідків самостійно вивчає, досліджує та користуються вироком Комунарського районного суду від 14 квітня 2020 року, який був скасований ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 5 серпня 2020 року як незаконний. Скасований вирок суду першої інстанції не є доказом у кримінальному проваджені та, вiдповiдно, не може бути предметом дослідження під час судового розгляду і суд не має право користуватися ним під час судового розгляду. Таки дії суду є порушенням вимог статей 23 та 95 КПК України та свідчать що ця колегія суддів, не має на меті неухильно виконувати вимоги кримінального процесуального законодавства України, а проводить формальний судовий розгляд в ході якого намагається продублювати попередній розгляд цього кримінального провадження з метою ухвалення аналогічного рішення.

Таким чином, колегією суддів під час судового розгляду були істотно порушені вимоги статей 23,26, 94, 95,96, 224,352 КПК України, що дає обґрунтовані сумніви у її неупередженості. Приймаючи до уваги, що колегія суддів складається з трьох професійних суддів, що виключає можливість, що їй невідомі вимоги норм кримінального процесуального законодавства України, а також приймаючи до уваги що під час порушень зазначених вище норм, сторона захисту постійно зверталася о суду усними заявами, з вимогою припинити ці порушення і провести судовий розгляд у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства України, стало очевидним, що усі зазначені вище порушення норм КПК України, колегія суддів вчинила навмисно, спрямовано та в інтересах сторони обвинувачення, що також дає обґрунтовані сумніви y неупередженості колегії суду у такому складі, тому враховуючи вказані обставини, захисник просить задовольнити його відвід.

Обвинувачений ОСОБА_9 повністю підтримав свого захисника щодо відводу колегії суддів.

Прокурор заперечував проти задоволення відводу колегії суддів, заявленого захисником, зазначивши, що відсутні будь-які підстави для цього.

Представник потерпілого повністю підтримав думку прокурора.

Розглянувши заяву захисника ОСОБА_6 про відвід колегії суддів, заслухавши думки учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу судді.

В заяві ОСОБА_6 зазначається як однією з головних підстав відводу суддів це упередженість колегії судів. Водночас, на думку суду, з цього приводу відсутні підстави для задоволення заяв про відвід колегії судді, виходячи з такого.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань кримінального судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у кримінальних провадженнях є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, шо безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості є, наприклад, висловлювання судді по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу («Сандер проти Сполученого Королівства»); нереагування судді на расистські висловлювання присяжних («Ремлі проти Франції») тощо. З огляду на це ЄСПЛ наголосив на тому, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.

26.01.2021 року по даному кримінальному провадженню судом був допитаний потерпілий ОСОБА_11

10.02.2021 року у судовому засіданні була допита свідок ОСОБА_10 , яка пояснила, що давала частково неправдиві показання на стадії досудового розслідування та під час першого судового розгляду. У зв`язку з цим прокурором та судом були задані питання ОСОБА_10 з приводу того, в частині саме яких подій ОСОБА_10 надавала неправдиві показання і щодо причин такої поведінки свідка.

Частина 4 статті 96 КПК України передбачає, що свідок може бут допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями. Тому, прокурор та суд задавали питання свідку ОСОБА_10 , посилаючись на її показання на досудовому розслідуванні та під час першого судового засідання.

Крім того, під час свого допиту свідок ОСОБА_10 надала показання щодо окремих обставин подій 19.05.2019 року, про які фактично не був допитаний потерпілий (зокрема про боротьбу потерпілого та обвинуваченого в квартирі свідка ОСОБА_10 ). Враховуючи, що в даному судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 не був присутнім, тому було прийнято рішення про виклик останнього в наступне судове засідання для його фактично додаткового допиту, що передбачено вимогами ч.2 ст.353 КПК України.

29.03.2021 року у судовому засіданні суд запропонував потерпілому розповісти про події, що відбувалися 19.05.2019 року, і в тому числі щодо отримання тілесних ушкоджень.

Після отримання додаткових показань від потерпілого, свідку ОСОБА_10 , яка була присутня при цьому, судом було задано питання, чи підтверджує вона показання останнього з окремих обставин подій, що відбувалися 19.05.2019 року, на що остання відповіла негативно. У подальшому, стороні захисту судом надавалася можливість без обмежень задати питання як потерпілому, так як і свідку ОСОБА_10 .

Оцінка показань потерпілого та свідка ОСОБА_10 буде надана судом у нарадчій кімнаті під час винесення рішення у справі.

Отже, заява захисника ОСОБА_6 про відвід колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя, на думку суду, не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, передбачених ст.ст. 75,76 КПК України, та інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів, що передбачені КПК України.

Аналіз доводів вказаної заяви про відвід колегії суддів ґрунтується лише на суб`єктивних переконаннях сторони захисту та не містить підстав відводу, тому відвід колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 76, 81, 372, 395, КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про відвід колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02.04.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2