Справа № 760/7512/21
Провадження № 1-кс/760/2520/21
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 ,
про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0014574, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0014574.
Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2016 накладено арешт в рамках кримінального провадження №0014574 від 07.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) та перебуває у іпотеці у ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_2 ). Так, у клопотанні вказується, що майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , а також право на реєстрацію права власності на дане нерухоме майно належать ОСОБА_4 .
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , вказує, що арешт, накладений вищевказаною ухвалою слідчого судді, є необґрунтованим та підлягає скасуванню, зокрема, у зв`язку з тим, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідало вимогам ст. 171 КПК України. Крім того, мотивуючи необхідність накладення арешту слідчий суддя виходив з того, що є наявні достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні слідчого майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, таким чином, арешт було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, однак, станом на дату розгляду слідчим суддею клопотання про арешт нерухомого майна в рамках кримінального провадження №0014574 квартира АДРЕСА_1 у встановленому порядку не була визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Крім того, квартира АДРЕСА_1 взагалі не може відповідати критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та, відповідно, бути речовим доказом, оскільки зазначене нерухоме майно не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також з огляду на його матеріальну природу та фізичний стан не могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки дана норма передбачає настання кримінальної відповідальності за використання завідомо підробленого документа.
Адвокат ОСОБА_3 вказує, що незважаючи на вищевикладені обставини, без будь-якого обґрунтування підстав вважати, що квартира АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення та/або може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про те, що органом досудового розслідування було доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні за № 0014574 від 07.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
На думку адвоката ОСОБА_3 , органом досудового розслідування не було доведено необхідності накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів, не надано підтвердження того, для встановлення яких саме обставин кримінального провадження існує необхідність у накладенні арешту на вказане майно та не доведено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є співмірним з потребами досудового розслідування та виправдовує втручання у права заявника на належні йому майнові права на квартиру.
Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 станом на дату винесення вищевказаної ухвали про арешт майна не була визнана у встановленому порядку речовим доказом; відсутнє належне обґрунтування того, що квартира АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення та/або може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; під час розгляду клопотання слідчого не було встановлено правової підстави для арешту майна, завдань та мети такого арешту; відсутнє обґрунтування наявності ризиків відчуження нерухомого майна, вказуючи на те, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2016 арешт на квартиру АДРЕСА_1 було накладено необґрунтовано, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просить слідчого суддю скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судці Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2016 у кримінальному провадженні № 0014574 від 07.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в частині скасування арешту квартири АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києва та Солом`янська окружна прокуратура м. Києва були повідомлені про судове засідання в порядку, передбаченому КПК України, заперечень або пояснень щодо клопотання про скасування арешту майна надано не було.
Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Виходячи з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, у даному випадку до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна мав право звертатися лише власник або володілець майна.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 26.12.2016 (справа №760/21925/16-к, провадження №1-кс/760/17049/16) було задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, та в рамках кримінального провадження №0014574 від 07.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, накладено арешт, у тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) та перебуває у іпотеці у ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_2 ).
Так, при вирішенні питання про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0014574, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором у судовому засіданні було доведено можливість використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні, а також те, що незастосування арешту майна, у тому числі, квартири АДРЕСА_1 , може призвести до її перепродажу.
Дослідивши ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2016 (справа №760/21925/16-к, провадження №1-кс/760/17049/16) слідчий суддя дійшов до висновку, що арешт було накладено обґрунтовано, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя також враховує, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), дана квартира перебуває у іпотеці у ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_2 ).
Тому, твердження адвоката ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 та її представник можуть звертатися у даному випадку до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, оскільки, як вказується, ОСОБА_4 має майнові права на вищевказане нерухоме майно, спростовуються, зокрема, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в якому відсутні відомості щодо будь-яких прав ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , а також висновком Верховного Суду України, викладеним в рішенні від 07.12.2016 по справі № 6-1111цс16, в якому зазначено, що майнове право, яке є предметом договору купівлі-продажу, це обумовлене право придбання в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні і достатні для придбання речового права. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна і яке засвідчує правочинність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_4 не є власником або володільцем вищевказаного майна, слідчий суддя дійшов висновку, що адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , виходячи зі ст. 174 КПК України, не має повноважень подавати клопотання про скасування арешту майна за адресою: АДРЕСА_2 , накладеного ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26.12.2016 (справа №760/21925/16-к, провадження №1-кс/760/17049/16).
Крім того, з огляду на наведене та з урахуванням того, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, слідчий суддя також доходить висновку, що адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у клопотанні та судовому засіданні не спростовано вищевказаної позиції слідчого судді щодо необхідності накладення арешту, не доведено ні необґрунтованості накладеного арешту на вищевказану квартиру, ні того, що відпала потреба у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання.
На підставі викладеного та керуючись стст. 170-173, 174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0014574 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1