КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/2447/21 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3280/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
07 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2021 року, -
прокурора ОСОБА_8 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника сектору дізнання Відділу поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про накладення арешту на майно.
На обґрунтування апеляційної скарги, з доповненнями апелянт зазначає, що слідчим суддею накладено арешт на земельну ділянку необґрунтовано. Земельна ділянка, що належать ОСОБА_6 не була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, не зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Обставини на які посилається дізнавач, можуть бути зафіксовані в порядку проведення окремих слідчих дій. Тому для накладення арешту на земельну ділянку відсутні, як фактичні, так і юридичні підстави.
Крім того апелянт вказує на те, що здійснення досудового розслідування в даному кримінальному є безпідставним, оскільки відсутній склад злочину, передбачений ст. 356 КК України, стороною обвинувачення не доведено наявність ознак кримінального правопорушення. В кримінальному провадженні відсутній потерпілий, цивільний позов не заявлявся.
В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо суб`єкта, передбаченого ст. 356 КК України, яким оспорюються будівельні роботи і кому саме заподіяна шкода внаслідок будівництва багатоквартирного будинку та її розмір.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав доводи апеляційної скарги з доповненнями та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з доповненнями та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно:
Згідно із «ПОРЯДКОМ виконання підготовчих та будівельних робіт», затверджених Постановою КМУ від від 13 квітня 2011 р. № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 747) підготовчі роботи це роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під`їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень. Згідно частини 2 статті 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - дозвіл).
Виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється. А відповідно частини 1 статті 37 «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Також сторона обвинувачена послалась на те, що в рамках вказаного кримінального провадження слідчим винесено у порядку ст.ст. 98, 110 КПК України постанову про визнання зазначеного вище майна речовими доказами оскільки воно було об`єктом кримінально протиправних дій, та в подальшому може бути використаним як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення. Вказані вище земельні ділянки перебувають у приватній власності ОСОБА_6 та об`єкт незавершеного будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , замовником якого є ОСОБА_6 можуть бути предметом кримінального правопорушення, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та на яке спрямовано кримінальне правопорушення. Отже, завданням арешту майна дізнавач зазначає запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, слідчий суддя встановив, що дізнавачем не доведено необхідність арешту решти вказаного в клопотанні майна, а також наявності ризиків їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.
З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказану земельну ділянку, оскільки вона відповідає критеріям ст. 98 КПК України,
Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів. Окрім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вказану земельну ділянку з метою забезпечення збереження речового доказу, забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відтак вимоги апелянта щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки спростовуються матеріалами судового провадження.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.
Ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4