Справа № 282/770/21
Провадження № 1-кс/282/266/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 рокусмт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 16.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000072,-

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2021 року слідчий СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000072 від 16.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

В поданому клопотанні зазначено, що СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування по даному кримінальному провадженню та встановлено, що 15.06.2021 року за адресою АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено предмет схожий на штик ніж, який має ознаки холодної зброї, якого носив при собі незаконно. З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення предмету вчинення кримінального правопорушення слідчим слідчо-оперативної групи, 15.06.2021 року о 14год. 50хв. за відсутності ухвали слідчого судді, відповідно до ч.3 ст.233 КПК України, прийнято рішення про проведення невідкладного огляду домогосподарства, де проживає ОСОБА_5 , за вищевказаною адресою.

Під час проведення огляду зазначеного домогосподарства в ньому виявлено та вилучено предмет схожий на штик ніж, який має ознаки холодної зброї, який був вилучений до ВП №1 Житомирського РУП.

Враховуючи, що вилучений предмет схожий на штик ніж має ознаки холодної зброї і є предметом вчинення злочину, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження органом досудового розслідування, у порядку ст.98 КПК України, він визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання та зазначив, що в клопотанні викладені всі обставини та підстави, необхідні для вирішення питання про накладення арешту на вилучене майно, просив його задоволити. Також слідчий підтвердив, що не звертався до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку та визнання його правомірним у відповідності до вимог ч.3 ст.233 КПК України. Також, не зміг пояснити чи був невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням життя людей чи майна з безпосереднім переслідуванням особи, а зазначив, що дані заходи проводились в рамках іншого кримінального провадження.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився про день та час розгляду повідомлявся належним чином, однак його неявка у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши та дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши пояснення ініціатора клопотання з приводу обставини та підстав наведених в клопотанні, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

15.06.2021 року за адресою АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено предмет схожий на штик ніж, який має ознаки холодної зброї, якого він носив при собі незаконно. З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення предмету вчинення кримінального правопорушення слідчим слідчо-оперативної групи, 15.06.2021 року о 14год. 50хв. за відсутності ухвали слідчого судді, відповідно до ч.3 ст.233 КПК України, прийнято рішення про проведення невідкладного огляду домогосподарства, де проживає ОСОБА_5 , за вищевказаною адресою.

Надалі, 16.06.2021 року вказані відомості були внесені в ЄРДР за №0000072 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченою ч.2 ст.263 КК України, та СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області розпочато досудове розслідування.

Слідчим 15.06.2021 року проведено огляд місця події та за його наслідками останнім згідно протоколу огляду місця події, вилучено предмет схожий на штик ніж, який має ознаки холодної зброї (а.с.5-7).

Постановою слідчого від 16.06.2021 року предмет схожий на штик ніж, який має ознаки холодної зброї визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження і переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Житомирського РУП .

Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 зазначеної ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати, в тому числі, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Разом із тим, положення ч.2 ст.237 КПК України встановлюють, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч.2 ст.233 КПК України, під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

В свою чергу, приписи ч.1 ст.233 КПК України передбачають, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У виняткових випадках, відповідно до ч.3 ст.233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Проте, всупереч вищевказаним положенням кримінального процесуального закону, огляд місця події, був проведений 15.06.2021 року без наявності ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення такого обшуку та в подальшому орган досудового розслідування не звернувся до слідчого судді із клопотанням про легалізацію такого огляду.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про здійснення працівниками поліції слідчої дії, зокрема, огляду домогосподарства із порушенням встановлених ч.2 ст.234 та ч.3 ст.233 КПК України вимог.

Водночас, незважаючи на зазначені обставини, орган досудового розслідування, не узаконивши належним чином проведений 15.06.2021 року без ухвали слідчого судді огляд місця події, 16.06.2021 року звернувся до слідчого судді Любарського районного суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Аналіз змісту клопотання слідчого, та встановлені обставини під час розгляду цього клопотання показали, що у зазначеному процесуальному документі не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.

А відтак, докази здобуті у порушення вимог процесуального закону не можуть бути у подальшому визнані допустимими та належними (доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України». Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини. На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Аналогічний висновок зробив Верховний суд в постанові від 07.06.2018 року у справі №740/5066/15-к, а саме: «проведений органами досудового розслідування огляд місця події фактично є обшуком … Оскільки з зазначеним клопотанням до слідчого судді прокурор чи слідчий не звертались, тому згідно ч.3 ст.233 КПК України встановлені внаслідок такої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень».

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.87 КПК України докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, ґрунтується, в першу чергу, на результатах огляду місця події від 15.06.2021р., який був проведений із порушенням діючих норм кримінального процесуального закону у зв`язку із відсутністю ухвали слідчого судді про дозвіл на його проведення, що об`єктивно свідчить про очевидну недопустимість зазначеного доказу у зв`язку із його отриманням із порушенням вимог закону та прав й основоположних свобод людини та відсутність, як наслідок, правової підстави для накладення арешту на вилучене в результаті проведення такого огляду майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.17, 86-87, 98, 131-132, 167, 170-173, 214, 223, 233-234, 237, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1