ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4113/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/766/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 липня 2020 року залишено без задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання за вироком Верховного суду Автономної Республіки Крим від 18.07.1997 року більш м`яким.

Вказане рішення суд обґрунтував тим, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, оскільки на теперішній час в Україні існує тільки інститут помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.
Крім того зазначив, що системний аналіз чинного законодавства України, дає підстави для висновку, що на час розгляду справи необхідних змін до національного законодавства на виконання рішення ЄСПЛ у справі «Пєтухов проти України» («Petukhov v. Ukraine», заява № 41216/13) законодавчим органом не внесено, порядок та умови перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі нормативно не визначені, у зв`язку з чим районний суд позбавлений можливості розглянути питання про заміну засудженій особі покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, відносно осіб засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі. Окрім того, положеннями ст. 81 КПК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання визначаються умови такого звільнення щодо осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк. Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо осіб, яким призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, чинним законодавством не передбачено.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23.07.2020 року та провадження направити на новий судовий розгляд.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що підставою для її звернення слугувало рішення Європейського суду з прав людини «Петухов проти України (№ 2)» від 12.03.2019 року, відповідно до якої довічне позбавлення волі визнано катуванням людини та порушенням її прав. Посилається, що вказане рішення є нормою вищої дії ніж національне законодавство, а районний суд не врахував вказані вимоги.
Вважає, що призначене їй покарання має бути пом`якшено судом через невідповідність Рішенню Європейського суду з прав людини «Петухов проти України (№ 2)» від 12.03.2019 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, вважає необхідним залишити апеляційну скаргу засудженої без задоволення зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Постанова Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснює, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України, може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Статтею 51 КК України визначено вичерпний перелік покарань, які судом можуть бути застосовані до осіб, визнаних винуватими у вчиненні злочину, серед яких позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі зазначені як окремі покарання.
Зі змісту положення ч. 1 ст. 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.
Необхідно врахувати, що відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, засуджених за вчинення особливо тяжких злочинів, можливе за умови відбуття ними не менше двох третин строку покарання, такий строк визначається при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ст. 63 КК України.
Покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має конкретного визначеного обмеженого строкового виміру, тому вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є неможливим.
Відповідно п. 108 Рішення ЄСПЛ по справі «Петухов проти України (№ 2)», в своїй доповіді Європейський комітет з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню (далі - КЗК) знову закликає органи влади України внести зміни до законодавства з метою забезпечення доступу до умовного (дострокового) звільнення для всіх засуджених до довічного позбавлення волі після аналізу загрози, яку вони становлять для суспільства, на підставі індивідуальної оцінки ризику. У зв`язку з цим також слід згадати 25-ту Загальну Доповідь КЗК.
Відповідно до п. 165 вказаного рішення ЄСПЛ, уряд визнав, що в Україні дійсно не існувало можливості умовно-дострокового звільнення засуджених до довічного позбавлення волі. Проте Україна не єдина країна Європи, яка обрала такий підхід. Правове регулювання цього питання було аналогічним в Ісландії, Литві, Мальті та Нідерландах.
Апеляційний суд розглядає кримінальні провадження в межах діючого законодавства та своєї компетенції, і не може підмінювати собою ні законодавчу ні виконавчу гілки влади, які відповідно до вказаного рішення ЄСПЛ повинні визначити умови та критерії можливості умовно-дострокового звільнення засуджених до довічного позбавлення волі.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає рішення районного суду законним та обґрунтованим, яке було ухвалено з дотриманням справедливого балансу між інтересами суспільства і вимогами захисту приватних інтересів засудженої, та приходить до висновку про неможливість застосування до засудженої заміни невідбутої частини покарання більш м`яким через відсутність відповідних правових механізмів. Тому апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 липня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання за вироком Верховного суду Автономної Республіки Крим від 18.07.1997 року більш м`яким залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання ним копії повного тексту судового рішення.

Головуючий -

Судді -