Справа № 464/3030/19
пр.№ 1-кп/464/107/21
У Х В А Л А
15.02.2021 року м.Львів
Сихівський районний суд м. Львова

головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/3030/19, внесене 28.11.17. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003955, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, невійськовозобов`язаного, несудимий, який є особою з інвалідністю Ш групи, не працює, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України;

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 ;

учасники провадження потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 ;

з участю сторін та учасників провадження, -

в с т а н о в и в:
згідно з обвинувальним актом органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 27 листопада 2017 року близько 21.30 год., керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 та рухаючись ним в середній смузі руху по пр.Червоної Калини у м.Львові в напрямку вул.В.Стуса, проїжджаючи ділянку даного проспекту, що проходить через міст, а саме над будинком № 10 «а» по вул.Луганська у м.Львові, при наближенні до місця, де відбулась та оформлялась інша дорожньо-транспортна пригода, а потерпілим у ній особам надавалась невідкладна медична допомога, порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5, Розділу 2 п.п.2.3 б) і д), Розділу 12 п.п.12.1 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, зокрема, в дорожній обстановці, що склалася безпосередньо перед ДТП, не забезпечив постійний контроль за своїм транспортним засобом безпосередньо шляхом вибору його безпечної швидкості руху, яка б це дозволила, та для чого у нього не було перешкод технічного характеру, що призвело до втрати контролю над керованістю автомобілем марки «Мерседес Бенц» реєстраційний номер Респебліки Польща НОМЕР_1 та наїзду на пішохода працівника швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 , який в цей час знаходився на проїзній частині догори біля автомобіля швидкої медичної допомоги марки «Пежо Боксер» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_9 , з подальшим зіткненням із вказаним автомобілем, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 травму правої ноги у вигляді поперечного перелому малогомілкової кістки з пошкодженням передньої великогомілкової артерії, переднього великогомілкового м`язу та довгого м`язу розгинача великого пальця, відшарування шкіри на внутрішній та зовнішній поверхнях гомілки, пошкодження м`яких тканин на передньо-внутрішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, рани на задній поверхні правої п`ятки, осадження в нижній третині правої гомілки та в ділянці гомілково-ступеневого суглобу, яка ускладнилась розвитком помірно вираженої контрактури правого гомілково-ступеневого суглобу та гнійно-некротичними ранами правої стопи та гомілки, що відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Таким чином ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений, що підтримав і його захисник, звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження на підстав ст.49 КК України, мотивуючи тим, що з дня вчинення злочину, який мав місце 27.11.17., минув трирічний термін, він нових злочинів не вчиняв і, незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, просить звільнити його від кримінальної відповідальності з розумінням, що це є нереабілітуюча обставина

Заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Частиною 4 тієї ж норми Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання,
Так під час судового слідства у даному кримінальному провадженні, де ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, обвинувачений звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Пункт другий частини першої стаття 49 КК України (в редакції ЗУ № 2617-УШ від 22.11.18, що набрав законної сили 01.7.20.) передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Аналогічний строк три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, підлягав застосуванню до внесення таких змін у дану норму Закону.

Відповідно до роз`яснень, що міститься у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, що виключаючи будь-яке провадження по справі.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_3 27 листопада 2017 року о 21.30 год. порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, що кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання штраф від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. В редакції статті, яка діяла на день вчинення злочину, санкція передбачала покарання: штраф від двохсот до п`ятисотнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відтак кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно із ст.12 КК України є нетяжким злочином.

З дня його вчинення 27.11.17. минуло понад три роки.

Протягом цього строку ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Підстав для застосування ч.2 чи ч.3 ст.49 КК України у суду не має, матеріали справи не містять у собі відповідних відомостей, і стороною обвинувачення не надано, як і для ч.5 даної норми КК України.

З урахуванням виконання судом вимог ч.3 ст.285 КПК України, після чого обвинувачений настояв на звільненні його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України з нереабілітуючих підстав, та за наявності усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне. Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову чи відмова в ньому може бути винесене лише у разі ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів медичного або виховного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону. Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді. У той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства. Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати слід покласти за рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування, як зазначено в реєстрі матеріалів, не застосовувались.

Керуючись ст.ст.284, 285, 369, 371, 372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого задоволити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Кримінальне провадження 464/3030/19, внесене 28.11.17. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003955, відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України, з а к р и т и .

Речові докази: автомобілі: «Мерседес Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_3 під розписку, та «Пежо Боксер» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зберігається на території Третьої підстанції ШМД (постанова слідчого ВРЗ у СТ СУ ГУ НП у Львівській області від 28.11.17.) залишити по приналежності.

Процесуальні витрати покласти за рахунок держави.

Залишити без розгляду цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1