ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/1860/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/507/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець ст. Мамай, Бурле-Тобольського району, Талди-Курганської області, громадянин України, з середньою освітою, розлучений, зі слів перебуваючий в цивільному шлюбі, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено, стягнуто з ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2394 гривні 95 копійок та 1500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вказаним вироком встановлено, що 06 серпня 2016 року, близько 19-30 години, ОСОБА_9 , знаходився біля свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей момент по вказаній вулиці, повз будинок ОСОБА_9 проходив ОСОБА_7 , з яким у нього протягом тривалого часу склались неприязні відносини. У ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 взяв фрагмент цеглини в ліву руку і наніс ОСОБА_7 удари цеглиною та кулаком правої руки по обличчю та в тім`яну частину голови. Від отриманих ударів ОСОБА_7 впав на землю. ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс йому ще один удар цеглиною по обличчю, і декілька ударів кулаком в область потилиці. Своїми злочинними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: гостру закриту черепно-мозкову травму у вигляді поверхневої забійної рани в лівій щелеповій області, саден на обличчі, синців в області лівого та правого ока, струсу головного мозку.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на недоведеність його вини та те, що обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях.

Окрім цього зазначає, що в основу вироку покладені висновки про наявність наслідків, які були спричиненні в результаті його дій, але не розглянуто маловірогідність утворення у потерпілого тілесних ушкоджень в наслідок падіння, про, що зазначав експерт, як можливість утворення наявних ушкоджень. Вказує і на перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується аналізом сечі, а також те, що потерпілий наносив йому удари відром та він захищаючись відштовхнув потерпілого від себе від чого останній впав на землю, але жодного удару потерпілому ОСОБА_7 він не наносив та не мав наміру на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Посилається і на те, що експертами не встановлено наявність у потерпілого тих тілесних ушкоджень на які вказано у вироку суду, крім того при медичному огляді не виявлено ушкодження м`яких тканин та щелепи. Вважає, що потерпілий перебуваючи на лікуванні в період з 06.08.2016 року по 17.08.2016 року проходив лікування своїх патологічних захворювань, а не наслідків, які настали після вказаного конфлікту між ними.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала вирок суду законним та обґрунтованим; потерпілого та його представника, які також заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи апеляційну скаргу обвинуваченого колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами щодо недоведеності вини у скоєнні інкримінованого злочину, оскільки відсутні об`єктивні підстави для цього.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен зокрема вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
Так суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні допитав обвинуваченого ОСОБА_9 , який винним себе в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не визнав повністю, та пояснив, що ОСОБА_11 з якою він співмешкає розповіла йому, що в кінці липня 2016 року вона поверталася додому з м. Лозова на маршрутці, в якій перебував сусід ОСОБА_7 , та який вчинив з нею сварку, а потім по приїзду на хутір побив її. Відразу після побиття ОСОБА_11 з заявою до поліції не зверталася, а звернулася до органів поліції з заявою про вчинення щодо неї злочину вже після події, яка відбулася 06.08.2016 року. Пояснив, що 06.08.2016 року він разом з ОСОБА_11 прибирали біля домоволодіння. В цей день повз їх домоволодіння проходив сусід ОСОБА_7 з відром. Проходячи біля них, сусід висловився нецензурною лайкою на їх адресу, на що він зробив йому зауваження та направився в його бік, зробивши близько 5 кроків. Коли підійшов до ОСОБА_7 , останній відразу наніс йому 3-5 ударів відром, об`ємом 15 літрів, а коли відро відкотилося, продовжував наносити удари ручкою від відра, яка залишилася у нього в руках. Під час даного конфлікту, який відбувався приблизно 3-5 хвилин, ОСОБА_7 наніс йому 3 удари відром по голові та по ребрам, а також 3 удари ручкою від відра по обличчю. Після цього він з силою відштовхнув ОСОБА_7 , який впав, ніяких ударів він потерпілому не наносив не до падіння, ані після, лише з силою відштовхнув. На цьому конфлікт було вичерпано. Свідків даного конфлікту не було. Вважає, що потерпілим ОСОБА_7 факт нанесення тілесних ушкоджень сфабрикований.
На перевірку пояснень обвинуваченого судом ретельно було досліджено покази свідків, а також письмові докази, з яких вбачається:
- потерпілий ОСОБА_7 , пояснив, що 06 серпня 2016 року близько 19:20 19:30 години він йшов по воду до колодязя, яким користуються жителі та який розташований між дворами АДРЕСА_2 . Вийшовши з двору, він побачив, що на лавочці біля свого будинку по АДРЕСА_3 , сидять ОСОБА_9 та його цивільна дружина ОСОБА_11 . Коли він підійшов ближче до них, ОСОБА_9 підійнявся з лавочки та пішов йому напереріз, тримаючи в лівій руці частину червоної цеглини. Підійшовши до нього, ОСОБА_9 щось сказав, але він не пам`ятає, що саме і відразу наніс удар лівою рукою, в якій була цегла, по голові у правий висок, від даного удару у нього запаморочилось в голові, він втратив координацію, а потім обвинувачений наніс правою рукою удар кулаком по обличчю в область щелепи, після чого він почав падати. Після того як він впав на коліна, обвинувачений ОСОБА_9 штовхнув його, сів зверху і наніс удар в обличчя, і він втратив свідомість. Прийшовши до тями, помітив, що його руки та сорочка були в крові, а потім побачив, що зі сторони дачного кооперативу «Вишня» зі свого городу в метрах 10 від нього йшли ОСОБА_12 зі своєю дружиною ОСОБА_13 , яка допомогла йому підвестися та знайти взуття і відро. Зазначив, що самого конфлікту, а саме нанесення ударів вони не бачили, але як він підіймався та в якому стані він перебував вони бачили, так як надавали йому допомогу. Пояснив, що прямих свідків даної події не було. Дійшовши до свого двору, йому назустріч вийшла дружина, яка допомогла йому дійти до лавочки та викликала швидку допомогу, яка відразу доставила його в травматологічне відділення РЦЛ в с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, а згодом його перевели до неврологічного відділення міської лікарні, розташованої в м. Лозова, Харківської області, де він перебував 11 днів зі струсом головного мозку. В цей же день, а саме близько 22-00 години до нього приїздили працівники поліції, відібрали у нього заяву з приводу отримання тілесних ушкоджень в якій він повідомив, що злочин вчинив ОСОБА_9 . Також, пояснив, що під час падіння відро, з яким він йшов по воду, відкотилося, а в руках залишилась лише ручка від нього. Зазначив, що він не розмахував відром та не міг ним вдарити обвинуваченого, оскільки не очікував удару з боку обвинуваченого. Повідомив, що раніше, а саме за місяць до даної події між ним та співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_11 виник конфлікт з приводу металевої тачки, яку вони раніше разом з ОСОБА_9 зварили та разом нею користувалися, але потім співмешканка ОСОБА_9 ОСОБА_11 наказала обвинуваченому забрати тачку. Коли це трапилося, він попросив повернути ще й колеса від тачки. В подальшому він разом з ОСОБА_11 їхали в маршрутному таксі і він запитав у неї коли саме вона поверне йому колеса від тачки, але вона почала плювати йому в обличчя. В зв`язку з чим він відштовхнув її та сказав, що вона «скажена собака». Інших конфліктів у нього з ОСОБА_9 та його співмешканкою не було, вважає, що саме із-за цього конфлікту ОСОБА_9 вчинив дане кримінальне правопорушення. Повідомив, що слідчий експеримент з ним проводився в кабінеті Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, в результаті якого з`ясовувалося де, коли, яким чином та чим наносилися удари;
- свідок ОСОБА_11 , пояснила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_9 08.08.2016 року вони з чоловіком прибирали біля свого двору, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме чоловік косив бензокосою траву, а вона її згрібала. Сіли відпочити на лавочку біля будинку і в цей час, близько 19-00 години, їх сусід ОСОБА_7 йшов з відром до колодязя по воду, при цьому виражався нецензурною лайкою, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння, що було видно по його руху та вимові. До цього вона розповіла ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 в маршрутці її лаяв та побив. В зв`язку з чим, її чоловік, побачивши ОСОБА_7 , встав з лавочки та пішов у бік потерпілого ОСОБА_7 та підійшовши до нього, спитав скільки це буде продовжуватися та за що, він побив його дружину у маршрутці, на що потерпілий ОСОБА_7 відразу ударив декілька разів її чоловіка відром по обличчю та ребрам. Після отримання ударів відром її чоловік почав відбиватися, відмахуватись від ОСОБА_7 , може і вдарив його, в результаті чого потерпілий впав на узбіччя, яке було покрите травою та камінням. Після цього вона підійшла до чоловіка, забрала його у двір і бачила, що в цей час потерпілий почав підніматися, на його обличчі були невеликі пошкодження, але він самостійно пішов до свого двору, без сторонньої допомоги. Зазначила, що ніяких свідків даної події не було, лише сусіди ОСОБА_14 були у себе у дворі, які могли бачити цю подію. Вказала, що у її чоловіка після даного конфлікту було пошкрябане обличчя. З приводу цього, наступного дня після даної події, він звертався до сімейного лікаря за медичною допомогою. Також повідомила, що через декілька днів її було допитано слідчою ОСОБА_15 , про що був складений протокол, який вона підписувала, але інші слідчі дії з її участю не проводились;
- свідок ОСОБА_16 , пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_7 .. Вказала, що 06.08.2016 року вона була у дворі свого будинку, ближче до хвіртки, десь близько 19:30 19:40 години вона помітила, як сусід ОСОБА_9 побіг до себе у двір, а вже потім помітила свого чоловіка, який ледь йшов до будинку, хитаючись, його сорочка була в крові, а обличчя пошкрябане. Вона підбігла до свого чоловіка, той повідомив, що ОСОБА_9 його побив. Вона відразу викликала швидку допомогу, перевдягла чоловіка та була разом з ним доки не приїхала швидка. Після приїзду швидкої допомоги чоловіка відразу було доставлено в травматологічне відділення РЦЛ в с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, а згодом переведено до неврологічного відділення міської лікарні, розташованої в м. Лозова, Харківської області, де він перебував 11 днів зі струсом головного мозку. Повідомила, що самого конфлікту, який трапився між її чоловіком та обвинуваченим ОСОБА_9 вона не бачила, але бачила, що в цей період часу по вулиці проходили ОСОБА_12 разом з дружиною, які згодом розповіли їй, що коли вони поверталися з городу побачили, що її чоловік підіймався з землі та вони йому допомогли, а потім він самостійно пішов додому. Також повідомила, що на день вчинення даної події її чоловік не був п`яним, бо не вживав алкогольних напоїв протягом шести місяців та на обліку у лікаря-нарколога не перебував;
- свідок ОСОБА_12 , пояснив, що в серпні 2016 року, більш точної дати він не пам`ятає, близько 19:00-20:00 години він разом з дружиною пішли на город, який розташований біля дачного кооперативу «Вишня». Повертаючись з городу, хвилин через 20, вони на відстані приблизно 40 метрів побачили, що з правої сторони дороги (по ходу руху) лежало на боку відро білого кольору, емальоване, а потім метрів за 15 побачили з лівої сторони дороги на узбіччі (по ходу руху) потерпілого ОСОБА_7 , який підіймався та намагався взутися. Вони з дружиною побачили, що у потерпілого на вусі, щоці, шиї та волоссі з правого боку та на сорочці була кров. Його дружина ОСОБА_13 підбігла до потерпілого, допомогла йому взутися, потерпілий їй повідомив, що його побив сусід ОСОБА_9 , вдаривши цеглою по голові ззаду. Потім його дружина довела ОСОБА_7 до стовба, а далі він самостійно, при цьому хитаючись, пішов до свого двору. В той час, коли його дружина підійшла до потерпілого, він сам залишався на дорозі та бачив, що ОСОБА_9 в цей час підходив до лавочки біля свого будинку і в лівій руці тримав цеглу червоного кольору, розміром близько 12 см, а потім зайшов у двір, не звертаючи на них ніякої уваги;
- свідок ОСОБА_13 , пояснила, що точної дати не пам`ятає, вона разом з чоловіком ввечері близько 19:00-20:00 години пішли на город, який розташований в 10 метрах від останнього будинку по вулиці, але були там не довго, близько 10-15 хвилин. Повертаючись з городу, на відстані десь 15 метрів помітили, що з правого боку лежало відро біле, емальоване, об`ємом приблизно 10 літрів, з ручкою та кришкою круглої форми. Пройшовши далі, помітили ОСОБА_7 , який намагався піднятися з землі та взути «сланці». Вона підбігла до нього, а її чоловік залишився на дорозі. Вона допомогла ОСОБА_7 підвестися та взутися і побачила, що у того опухле обличчя, на обличчі та сорочці була кров, його трусило, хитало. На її запитання, що трапилось, потерпілий повідомив, що він йшов до колодязя по воду, а ззаду ОСОБА_9 вдарив його цеглою по голові. Вона допомогла йому дійти до стовба, а далі він самостійно, хитаючись, пішов до свого двору. Потім вона відразу подзвонила ОСОБА_16 та повідомила про дану подію і запропонувала викликати швидку допомогу. Після цього вона підійшла до свого чоловіка, який залишався стояти на дорозі та помітила, що ОСОБА_9 заходив до себе у двір та промовив «я його вб`ю». Вказала, що вони з чоловіком не бачили самої події, а саме нанесення тілесних ушкоджень, також не чули ніяких криків та шумів, лише бачили, що ОСОБА_7 підіймався з обочини, був в крові та у нього була розбита голова;
- свідок ОСОБА_17 , пояснив, що він працює заступником начальника сектору превенції Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, в серпні місяці три роки тому, більш точної дати він не пам`ятає, він разом з старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_18 збирали первинні матеріали по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , опитували можливих свідків по даному факту. Опитування проводилось наступного дня після вчинення події, в першій половині дня. Зазначив, що прізвищ він не пам`ятає, але вони опитували чоловіка та його дружину, які йшли з дачного кооперативу «Вишня», які пояснювали, що повертаючись з городу, вони побачили потерпілого ОСОБА_7 , який був закривавлений, однак сам інцидент вони не бачили. Пояснення свідків дільничним були оформлені у вигляді протоколів, які ними були підписані. Після чого всі зібрані первинні матеріали були передані слідчому Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_19 .. Повідомив, що потерпілого він не бачив, оскільки той перебував в лікарні, а у обвинуваченого вони відбирали пояснення та не бачили у нього ніяких видимих тілесних ушкоджень.
- протокол проведення слідчого експерименту від 10.05.2017 року з фотознімками до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_7 , розказав та показав на манекені як та чим обвинувачений наносив йому удари.
- виписки № ИБ 5021/1620 із медичної карти стаціонарного хворого від 17.08.2016 року з якої вбачається, що ОСОБА_7 з 06.08.2016 року по 17.08.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в Лозівській міській лікарні в зв`язку зі струсом головного мозку, забоєм грудної клітини зліва, стійким цефалгічним синдромом;
- висновок експерта № 525-ЛЗ/16 від 19.12.2016 року, згідно якого встановлено, що у потерпілого ОСОБА_7 мала місце гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді поверхневої забойної рани в лівій щелепній області, садна на обличчі, синців (підшкірні гематоми) в області лівого і правого ока, струс головного мозку, який утворився від дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили свої індивідуальні особливості і міг бути заподіяний в строк та за обставин, вказаних засвідчуваним. Маловірогідне утворення вищевказаних тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_7 в результаті падіння з висоти зросту на плоскість, в тому числі і з наданням тілу прискорення;
- висновок експерта № 168-ЛЗ/17 від 12.05.2017 року, згідно покази, надані ОСОБА_7 в ході проведення 10.05.2017 року слідчого експерименту в цілому не суперечать локалізації, характеру та механізму утворення у нього тілесних ушкоджень, які мали місце.
Окрім цього районний суд критично оцінив покази свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , оскільки останні перебувають у дружних відносинах з обвинуваченим ОСОБА_9 з потерпілим не спілкуються, до суду з`явились за проханням обвинуваченого, їх покази не узгоджувались між собою та спростовувались поясненнями потерпілого та інших свідків.
Також суд першої інстанції дослідивши покази потерпілого та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , дійшов висновку, що при конфлікті між ОСОБА_9 і ОСОБА_7 потерпілий не вчиняв жодних дій по відношенню до обвинуваченого, а отже відсутні обґрунтовані підстави вважати що обвинувачений діяв внаслідок протиправних дій потерпілого з чим погоджується колегія суддів.
Крім того, колегія суддів, вважає безпідставними посилання обвинуваченого на перебування потерпілого ОСОБА_7 під час скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, що ґрунтуються на наявності в сечі потерпілого глюкози, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних даних щодо підтвердження саме стану алкогольного сп`яніння у потерпілого на момент звернення до лікувального закладу.

Розглядаючи апеляційні доводи обвинуваченого щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту в зв`язку з його невідповідністю вимогам Кодексу, колегія судді зазначає.
Відповідно вимогам п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу. Як вбачається в матеріалах кримінального провадження наявний обвинувальний акт, який повністю відповідає нормам діючого законодавства, а саме містить: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження, а отже вказані доводи є безпідставними.
Окрім цього районний суд розглянувши клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом показів свідка ОСОБА_13 , залишив його без задоволення та зауважив, що стороною захисту не було надано жодних доказів або документів, що підтверджували неправдивість свідчень ОСОБА_13 , або надання нею завідомо неправдивих показань з чим погоджується колегія судді, оскільки в суді апеляційної інстанції також жодних доказів надано не було. Даних про результат розгляду звернення ОСОБА_9 до Лозівської місцевої прокуратури щодо притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Щодо наявних у обвинуваченого ОСОБА_9 пошкоджень, які були виявлені сімейним лікарем, а саме: гематоми на лобі та під лівим оком, а також струс головного мозку та перелом ребер з правого боку під питанням. Колегія судді зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 , відповідно до наданої копії індивідуальної картки амбулаторного хворого, звернувся до лікаря з відповідними скаргами 08.08.2016 року, а події вчиненого злочину відбувались 06.08.2018 року, а отже робити висновок, що ці травми обвинувачений ОСОБА_9 отримав саме 06.08.2016 року під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_7 не можливо, оскільки нанесення обвинуваченому тілесних ушкоджень саме 06.08.2016 року не підтверджується жодними доказами та не виключається можливість отримання вказаних травм в інший час та при інших обставинах.
Заява ОСОБА_11 до правоохоронних органів, щодо її побиття ОСОБА_7 20 червня 2016 року та результати її розгляду , виходять за межі кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 щодо подій 6 серпня 2016р. , яке є предметом розгляду суду першої інстанції та апеляційного суду.
Також колегія суддів зазначає, що надані при апеляційному розгляді стороною захисту додатки до апеляції не містять жодних даних, які б могли слугувати підставами для ухвалення виправдувального вироку стосовно ОСОБА_9 .
Колегія суддів не дає оцінки правильності призначеного покарання ОСОБА_9 , оскільки вказане ніким не оскаржується, але погоджується з висновками районного суду щодо спливу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, що передбачено ст. 49 КК України та зазначає, що ОСОБА_9 своєї вини ні в суді першої інстанції ні при апеляційному розгляді не визнав та не заявляв клопотань щодо звільнення від кримінальної відповідальності, хоча це право йому апеляційним судом роз`яснювалось. Суд правильно дійшов висновку щодо необхідності звільнення обвинуваченого від призначеного основного та додаткового покарання на підставах, передбачених п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України.
Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Лозівського міськрайонного суду м.Харкова від 15 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді