ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/8497/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1764/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.128 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 01 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, одруженого, маючого доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди 1000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Долю речового доказу вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 13 квітня 2020 року приблизно о 09-25 годині ОСОБА_7 , знаходячись на території Приватного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» (ПрАТ «AT НДІРВ»), що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 271, в ході раптово виниклого конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_9 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс кулаком своєї правої руки один удар у щелепу потерпілого ОСОБА_9 , при цьому, не передбачаючи можливості настання від його дій суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_9 тілесного ушкодження середньої тяжкості, хоча міг і повинен був їх передбачити.
У результаті нанесеного ОСОБА_7 удару потерпілий ОСОБА_9 впав на асфальтне покриття дороги, на правий бік тулуба, підставивши перед собою свою праву руку, внаслідок чого в результаті падіння ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, встановлені згідно висновків судово-медичних експертиз №09-1546/2020 від 11 05 2020 року та №09-1680/2020 від 18 05 2020 року у вигляді: травми правої кисті у вигляді внутрішньо-суглобового крайового осколкового переломи основи нігтьової фаланги 4-го пальця зі зміщенням кісткового фрагменту з наявністю забитої рани в ділянці перелому; синець на задній поверхні правого ліктьового суглобу. Травма правої кисті не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів, і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості (згідно п.п.2.2.1 а, б, в, і 2.2.2.Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Синець викликав незначні скороминущі наслідки, тривалість не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Утворення будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці нижньої щелепи справа у ОСОБА_9 не підтвердилися об`єктивними судово-медичними даними, а саме наявністю будь-яких тілесних ушкоджень в вищезазначених ділянках.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині стягнення з засудженого грошових коштів на користь потерпілого ОСОБА_9 у виді витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, відмовивши у задоволенні цих позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог потерпілого було прийнято без належного доказового підтвердження.
Вказує, що, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, судом безпідставно залишено поза увагою той факт, що потерпілим фактично не було сплачено грошових коштів на правову допомогу, які він мав сплатити ще 11 08 2020 року.
Крім того, наголошує, що потерпілим та його представниками не було надано підтверджуючих даних щодо детального опису послуг, що надавалися та їх вартість.

Зазначає також, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність заподіяної моральної шкоди, окрім слів потерпілого викладених у позовній заяві (а.с. 143-152).

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 , вважали вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, заперечуючи при цьому проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, потерпілого та його представника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Перевіряючи вирок в межах апеляційних доводів захисника обвинуваченого щодо безпідставності задоволення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності задоволення цивільного позову потерпілого у цій частині.

Так, згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З положень зазначеної статті вбачається, що в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши при цьому належну оцінку зазначеним обставинам.

Так відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Стала судова практика визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до початку розгляду справи потерпілим та його представниками було подано позовну заяву, яка містила прохання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 завдану вчиненим кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 1000 гривень, моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 гривень.

Вироку суду в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди суми у розмірі 1000 гривень в апеляційній скарзі не оскаржується.

Що стосується моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому, то як вбачається з позовної заяви її розмір оцінено в 50000 гривень та обґрунтовано тим, що в наслідок спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, було порушено його нормальний життєвий зв`язок з оточуючими через неможливість продовження звичного спілкування, внаслідок необхідності лікування та розслідуванням кримінальної справи. Потерпілий був вимушений звернутися до родичів та знайомих з проханням про займ коштів на лікування та ремонт автомобіля, оскільки власних коштів не мав. Крім того, було наголошено на відсутність вибачень та добровільного відшкодування завданої шкоди з боку обвинуваченого.

Колегія суддів вважає обґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди лише частково, а саме у розмірі 10 000 гривень, оскільки тілесні ушкодження потерпілому було спричинено необережними діями обвинуваченого.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції у повній мірі врахував характер, тривалість та обсяг душевних та психічних страждань, характер наслідків спричиненої потерпілому ОСОБА_9 душевної травми, оскільки у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_7 потерпілий певний час не міг вести повноцінний спосіб життя та був вимушений пристосовуватися до негативних умов існування, а саме протягом певного часу був позбавлений можливості звичного спілкування з оточуючими та працювати через необхідність лікування, оскільки внаслідок завданих обвинуваченим травм вимушений був знаходить на лікарняному 26 днів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку що заподіяна моральна шкода потерпілому ОСОБА_9 є очевидною, а рішення суду першої інстанції щодо визначення її у розмірі 10 000 гривень було прийнято з урахуванням принципу розумності та справедливості, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань потерпілого, а також те, що, як на момент ухвалення вироку так і на момент апеляційного розгляду завдану потерпілому моральну шкоду компенсовано не було.

Крім того, колегія суддів вважає беззаперечним висновок суду першої інстанції щодо необхідності задоволення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, вимоги ж апеляційної скарги щодо скасуванні вироку в цій частині, вважає безпідставними.

Так, відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 124 КПК передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що представником потерпілого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_12 на виконання вимог ст. 124 ПК України було долучено копію Договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 23 квітня 2020 року; копію додатку № 1 від 23 квітня 2020 року; копію Акту прийому-передачі наданих послуг № 1 від 11 червня 2020 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 23 квітня 2020 року, який містить детальний перелік наданих адвокатом послуг, здійснених у кримінальному провадженні № 0001479 від 14 04 2020 року щодо ОСОБА_7 (а.с. 82-85).

Відомості щодо оскарження кимось із сторін вказаних документів в матеріалах кримінального провадження відсутні.

При цьому, потерпілим ОСОБА_9 заявлено відшкодування саме тих витрат, які зазначені у актах виконаних робіт (наданих послуг) адвоката ОСОБА_12 у сумі 10 000 грн, та не заявлено інших будь-яких відшкодувань, які документально ними не підтверджені.
На думку колегії суддів витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом наданих послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

При цьому, колегія суддів наголошує, що, діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачено вимоги надання будь-яких даних, підтверджуючих сплату грошових коштів за надання правової допомоги, на момент подачі цивільного позову.

Відтак, доводи апелянта про необґрунтованість задоволення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, оскільки погоджується з оцінкою доказів та зазначеним мотивуванням судом першої інстанції обґрунтованості понесених потерпілим витрат за надання правової допомоги адвокатом.

Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є безумовне скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ч.6 ст. 9, ст. 7, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст. 407, 409, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 01 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4