Справа №642/915/21
Провадження №1кс/642/412/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача-інспектора Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

встановив:

У лютому 2021 року до суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність дізнавача-інспектора Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна автомобіля ВАЗ-2109, д.н. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 від 21.05.2002.

В обґрунтування скарги зазначено, що 29.01.2021 ОСОБА_3 звернувся до дізнавача-інчпектора з відповідним клопотанням про надання документу на підтвердження вилучення майна та прохав повернути його, оскільки майну не надано відповідного статусу. 05.02.2021 заявник отримав постанову про часткове задоволення клопотання від 02.02.2021 та копію протоколу огляду місця події. Дотепер майно не повернуто, хоча відповідної ухвали про накладення арешту на вилучене майно не ухвалювалося.

У судове засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати у його відсутність, просив скаргу задовольнити.

Дізнавач-інспектор ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, подав заяву з проханням скаргу розглянути у його відсутність, проти повернення майна не заперечує.

Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України відсутність вказаних осіб не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні старшого дізнавача-інспектора Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000018.

В рамках досудового слідства було тимчасово вилучене наступне майно - автомобіль ВАЗ-2109, д.н. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 від 21.05.2002 на ім`я ОСОБА_5 .

Заявник ОСОБА_3 звернувся до дізнавача-інспектора з клопотанням про повернення вилученого майна, 05.02.2021 отримав постанову про часткове задоволення клопотання від 02.02.2021, проте майно йому повернуто не було.

За таких обставин передбачений ч.1 ст.304 КПК України 10-денний строк з дня отримання копії постанови для оскарження вказаної постанови ОСОБА_3 не пропущено.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно із ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Судовим розглядом встановлено, що зазначене у скарзі майно було вилучено під час огляду дізнавачем-інспектором ОСОБА_4 , однак до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно вона не зверталася.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Документи та речі, які належать ОСОБА_3 , вилучені наслідок проведення огляду.

Із клопотанням про накладення арешту на вилучені у кримінальному провадженні документи та речі дізнавач-інспектор не звертався взагалі, що в силу ст. 169 КПК України є безумовною підставою для повернення тимчасово вилученого майна.

Крім того, згідно із ч.4 ст.41 Конституції України, зазначає, що: «Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним». Вказана норма поширюється як на фізичних та і на юридичних осіб».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНR 1999-11).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Sеrіеs А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги. Крім того, на виконання даної ухвали слідчий суддя відповідно до ст.114 КПК України встановлює дізнавачу-інспектору десятиденний строк.

Керуючись ст.ст.303-309 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність дізнавача-інспектора Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати дізнавача-інспектора Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000018 повернути протягом 10 днів ОСОБА_3 , 1984 р.н., автомобіль ВАЗ-2109, д.н. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 від 21.05.2002

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1