Код суду 233 Справа № 233/2314/21
Вирок
Іменем України
29 липня 2021 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-18 березня 2000 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 140 КК України в редакції 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з відстрочкою виконання покарання відповідно до ст. 46-1 КК України на 2 роки;
-06 липня 2000 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 81, 42 КК України в редакції 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився 26.03.2003 року умовно достроково на 1 рік 2 місяці;
-26 лютого 2004 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці,
-04 червня 2004 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців 21 день, звільнився 06.04.2007 року умовно достроково на 10 місяців 28 днів;
-30 липня 2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;
-06 листопада 2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнився 02.02.2011 року умовно достроково на 1 рік 23 дні;
-12 січня 2012 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнився 18.10.2015 по відбуттю строку покарання;
-09 серпня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнився 29.05.2020 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
01 травня 2021 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, більш точного часу встановити не представилось можливим ОСОБА_5 проходив повз домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, яке знаходиться у вказаному домоволодінні.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, переліз через паркан та потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу проник до гаражу, звідки діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав чуже майно, а саме: каністру металеву, ємністю 20 л., вартістю 466,67 грн., пилосос автомобільний «Шмель авто 2», у комплектації з сумкою-чохлом, продовжувачами у кількості 2 шт., вартістю 373,33 грн., металеву китайську монету, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, 2 гаманця, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, на загальну суму 840 грн., після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, вибачився перед потерпілим. Пояснив, що на початку травня точної дати не пам`ятає, може бути й 1.05.2021 р. в темний час доби йшов додому. Вирішив залізти у двір домоволодіння АДРЕСА_2 , гараж був відкритий, зайшов у гараж побачив машину, яка була не зачинена. Знайшов у гаражі білий мішок, поклав у нього пилосос, каністру, сумку з документами, більше нічого цінного не було. Через день-два повернув все, перекинув через паркан.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні 6.07.2021 р. пояснив, що весною цього року точно дату сказати не може вранці побачив, що двері до гаражу відкриті, зайшов та зрозумів, що хтось був, щось шукав, бо все було перевернуто. В машині лежала сумка з документами, але її не було. Виявив, що вкрадено алюмінієву каністру, пилосос та 2 бухти подовжувача (30 метрів мідного дроту), акумулятор, який стояв у гаражі та слюсарні тіси. Через день у дворі виявив білий мішок, перекинутий через паркан, у якому знаходились каністра, пилосос, сумка з гаманцем у якому були паспорт, пенсійне свідоцтво. Півсотні гривень та китайська монета в гаманці відсутні. Викликав поліцію, приїхав слідчий.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина обвинуваченого в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_7 , у тому числі домоволодіння АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії висновку про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд на території домоволодіння АДРЕСА_1 розташований зокрема і гараж.
Згідно з протоколом огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 06 травня 2021 року в присутності двох понятих оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 . На вказаній території розташований житловий будинок, господарські споруди та гараж. В зазначеному гаражі потерпілий ОСОБА_4 вказав на викрадені у нього речі. В ході проведення огляду вилучено металеву ємність та автомобільний пилосос з подовжувачем.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20 травня 2021 року проведеного за участю двох понятих та свідка ОСОБА_8 , останній розповів та показав обставини скоєння ОСОБА_5 крадіжки.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 20 травня 2021 року ОСОБА_5 в присутності понятих показав та розказав як скоїв крадіжку металевої каністри, та автомобільного пилососа у сумці з гаража, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу огляду речей від 24 травня 2021 року ОСОБА_5 в присутності понятих та потерпілого добровільно з правої кишені штанів видав для огляду китайську монету, та пояснив, що викрав її з гаражу на подвір`ї буд. АДРЕСА_1 , яку передано під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.
Як установлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч.1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 дії правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Так, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 25 червня 2021 року, згідно якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високий ризик ймовірності вчинення повторного правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: зменшення вживання алкогольних напоїв, зміну оточення, вміння будувати соціально сприятливі стосунки, готовності у обвинуваченого дотримуватися соціально прийнятих норм поведінки та діючого законодавства.
За своєю суттю пом`якшуючи обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України, визнає щире каяття. Перелік пом`якшуючих обставин не є вичерпним, тому суд визнає як обставину, що пом`якшує покарання те, що обвинувачений в судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого за скоєний злочин та останній прийняв вибачення. Суд звертає увагу, що активними діями ОСОБА_5 , спрямованими на усунення негативних наслідків його злочинних дій, а саме перекиданням через паркан вкраденого майна, повернуті всі викрадені речі.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Також при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується думка потерпілого, який на адресу суду надав заяву в якій просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, у тому числі останні три рази за аналогічний злочин (ч.3 ст. 185 КК України). Отже ОСОБА_5 , маючи судимості, які не знято і не погашено в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив і невдовзі після відбуття покарання за попереднім вироком знову вчинив тяжкий злочин. Зазначене свідчить про сформованість стійкої спрямованості його особистості на вчинення корисливих злочинів, підвищений рівень його суспільної небезпечності та неможливості його виправлення без ізоляції від суспільства. Судом прийнято до уваги, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на диспансерному обліку у протитуберкульозному диспансері не знаходиться, не має тісних соціальних зв`язків, за місцем мешкання характеризується посередньо. Проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , стану його здоров`я, сімейного стану, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства. Разом з цим, суд звертає увагу, що висновок досудової доповіді органу пробації носить рекомендаційний характер і має бути ґрунтовно оцінений судом разом з іншими даними, що характеризують особу обвинуваченого, з огляду на це не погоджується з висновком представника персоналу органу пробації про те, що можливе виправлення обвинуваченого зі звільненням від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням до ОСОБА_5 суд вважає неможливим, враховуючи, що станій неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності та має низку не знятих і не погашених у встановленому порядку судимостей, звільнився по відбуттю покарання 29 травня 2020 року та знов вчинив умисний корисливий злочин.
З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, і не знаходить підстав для застосування більш суворого покарання.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, що складають 1372,96 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 118, 124, 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початок строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням по справі судово-товарознавчої експертизи на користь держави у сумі 1372,96 грн/
- металеву каністру, ємністю 20л., пилосос автомобільний «Шмель авто 2» у комплектації з сумкою-чохлом, подовжувачами у кількості 2 шт., які відповідно до квитанції № 32 від 19.05.2021, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 34, порядковий номер 32, зберігаються у камері зберігання речових доказів відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю;
- металеву китайську монету, яка повернута потерпілому під розписку повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1