Справа № 215/429/21
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 14.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, працювала санітаркою у 16-й міській лікарні, не одружена, має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у лікаря нарколога та у лікаря-психіатра на обліках не перебуває; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судима:

- 09.12.2020 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.01.2021 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2020, більш суворим за цим вироком призначено остаточно покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 2 роки;

- 20.04.2021 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2021 виконувати самостійно,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 знаходилась за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_6 , а саме: в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_3 , де в правій кишені куртки, яка висіла на гачку, помітила мобільний телефон марки «Lenovo» моделі А536 чорного кольору, який належить ОСОБА_6 ..

У цей час і місці у ОСОБА_4 раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а саме: мобільного телефону марки «Lenovo» моделі А536 чорного кольору, який належить ОСОБА_6 ..

Перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю уваги зі сторони потерпілої ОСОБА_6 , яка в той час пішла до кухні, а також відсутністю інших очевидців, впевнившись в тому, що її дії носять таємний характер, витягла з кишені куртки вказаний мобільний телефон, тим самим таємно викрала його.

Після чого ОСОБА_4 пішла з квартири потерпілої ОСОБА_6 , тримаючи при собі викрадене майно, яке в подальшому обернула на свою користь, завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 збитку на суму 859,67 грн..

Ці умисні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Обвинувачена свою винуватість визнала повністю, підтвердила обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснила, що дійсно у жовтні 2020 року зайшла в гості до своєї знайомої ОСОБА_7 , щоб позичити у неї гроші. У коридорі на вішалці висіла куртка, в кишені якої вона побачила мобільний телефон. Коли ОСОБА_8 пішла до кухні, щоб принести їй води, вона викрала мобільний телефон чорного кольору марки «Lenovo». Потім вона пішла заклала цей мобільний телефон за 300 грн.. У скоєному щиро кається, шкодує про вчинене, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо розгляду справи відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, матеріальних претензій до обвинуваченої не має, просить призначити покарання на розсуд суду.

Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів шляхом допиту потерпілої, свідків відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.

Обвинувачена ОСОБА_4 не оспорювала фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності її позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Судом досліджено висновок судово-товарознавчої експертизи №19/104-17/1/5/731 від 19.10.2020, відповідно до якого вартість телефону марки «Lenovo» моделі А536 чорного кольору, 2014 року випуску, який був у користуванні з 2018 року, в робочому стані без передбаченого виробником комплекту, станом на 13.10.2020 складала 859 грн. 67 коп. (а.с.37-40).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги досліджені надані суду докази, оцінивши показання обвинуваченої, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченій.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій, суд вважає її щире каяття в скоєному.
Передбачених ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Ухвалюючи вирок суд враховує ступінь тяжкості та громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Дані, що характеризують особу обвинуваченої, свідчать, що вона на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має малолітню дитину з інвалідністю, неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробила, і повторно вчинила нове умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Також суд враховує ставлення обвинуваченої ОСОБА_4 до скоєного, відсутність претензій від потерпілої.
З урахуванням викладеного, суд призначає обвинуваченій покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження скоєння з її сторони нових кримінальних правопорушень, в межах розміру покарання, передбаченого законом, із ізоляцією від суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З урахуванням вироку Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2021 остаточне покарання обвинуваченій призначається за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до частини 4 статті 70 КК України.

Суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання, оскільки відповідно до ч.2 ст.83 КК України звільнення від відбування покарання застосовується до засудженої, яка має сім`ю або родичів, що дали згоду на спільне з нею проживання, або яка має можливість самостійно забезпечити належні умови для виховання дитини. Проте суду не надано згоду родичів обвинуваченої ОСОБА_4 на спільне з нею проживання та остання не надала суду доказів про можливість самостійно забезпечити умови для виховання дитини.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні судово-товарознавчої експертизи №19/104-17/1/5/731 від 19.10.2020 в сумі 653 грн. 80 коп..

Питання про речові докази судом вирішується відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2021, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 15.07.2021, зарахувавши до нього строк покарання, відбутого за вироком від 20.04.2021 Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнена від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки на підставі ст.75 КК України, виконувати самостійно.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи №19/104-17/1/5/731 від 19.10.2020.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo» моделі А536 чорного кольору, , що належить та зберігається у потерпілої ОСОБА_6 залишити власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченій із дня отримання його копії.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: