КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Як встановлено з наявних матеріалів, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, не працюючого, маючого повну середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Дніпроського районного суду м. Києва від 05.08.2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України на строк 2 роки позбавлення волі;
- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на строк 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року частково задоволено клопотання прокурора та до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто, до 16 серпня 2021 року, з визначенням розміру застави, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК Українизобов`язано обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та покладено на ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язки: без дозволу суду не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Відмовлено захиснику у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 18 червня 2021 року, а також апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що першопочатково ним була подана апеляційна скарга своєчасно через Голосіївський районний суд м. Києва, оскільки про це було зазначено в оскаржуваній ухвалі. Проте, Голосіївським районним судом м. Києва апеляційна скарга була йому повернута з посиланням на те, що апеляційна скарга по цій категорії справи подається безпосередньо до апеляційного суду. Отримавши повернуту апеляційну скаргу, він одразу відправив її безпосередньо до апеляційного суду, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущений з поважних причин.
Що стосується доводів апеляційної скарги, то, на думку захисника, оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки суд привів доводи прокурора на користь застосування відносно ОСОБА_6 виключної міри запобіжного заходу - тримання під вартою, в той же час слідчий суддя жодного доводу проти обрання даного запобіжного заходу, що були висловлені його захисником, не привів, а лише обмежився вказівкою на заперечення проти задоволення клопотання, що підтримувалось стороною обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали та підтримали доводи, які викладені в апеляційній скарзі, позицію прокурора, який заперечував як проти поновлення строку на апеляційне оскарження, так і апеляційної скарги, вважаючи їх безпідставними, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням розміру застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 грн.
При цьому судом роз`яснено, що ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення (ас. 6-8).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З долученого до клопотання опису вкладення у цінний лист з повідомленням на ім`я Голосіївського районного суду м. Києва (49560526) від 22 червня 2021 року встановлено, що до Голосіївського районного суду м. Києва відправлені апеляційна скарга у вказаному провадженні та інші документи (ас. 11).

Таким чином, з наявних матеріалів встановлено, що апеляційна скарга захисником ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 направлена в межах строку апеляційного оскарження ухвали про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою своєчасно поштовим відправленням 22 червня 2021 року, з урахуванням роз`яснення порядку та строків апеляційного оскарження, які зазначені в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 28 червня 2021 року.

З копії листа Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року за підписом судді ОСОБА_8 встановлено, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 повернута останньому з роз`ясненням про те, що апеляційна скарга відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 395 КПК України може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ас. 10).

Згідно з даними, наявними в матеріалах судового провадження, лист Голосіївського районного суду м. Києва разом з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_5 отримав 6 липня 2021 року (ас. 12), а на наступний день - 7 липня 2021 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 надійшла до Київського апеляційного суду (ас. 1), тобто, апеляційна скарга захисника надійшла з пропуском встановленого законом строку апеляційного оскарження ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду захисником пропущений з поважних причин, а відтак підлягає поновленню.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, для прийняття законного і обґрунтованого рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке обрання можливе та виправдане.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до копії оскаржуваної ухвали за результатами розгляду клопотання прокурора під час судового засідання суд першої інстанції обрав щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Місцевий суд обґрунтував прийняте рішення тим, що обвинувачений ОСОБА_6 на неодноразові виклики в судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки або про поважні причини свого неприбуття суд не повідомляв, у зв`язку із відсутністю обвинуваченого за місцем проживання примусовий привід не був виконаний, а у подальшому ОСОБА_6 було оголошено в розшук. При цьому суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, щодо нього за вчинення корисливих злочинів у Голосіївському районному суді м. Києва перебуває три обвинувальних акти, а також розглядаються обвинувальні акти в інших судах м. Києва за вчинення також корисливих злочинів, де обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено в розшук. З огляду на такі обставини судом встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Окремо місцевий суд вказав про те, що, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, у якому його обвинувачують за ч. 2 ст. 185 КК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Одночасно, врахувавши вимоги ч 3 ст. 183 КПК України, особу ОСОБА_6 , а також те, що останній тривалий час ухилявся від суду, був у розшуку, притягується до кримінальної відповідальності по іншим кримінальним провадженням, дійшов висновку про призначення обвинуваченому максимального розміру застави, що передбачений п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України (ас. 6-8), і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Відповідно до змісту оскаржуваної ухвали обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження, а, відтак, обґрунтованість висунутого обвинувачення на даний час підлягає перевірці судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд першої інстанції, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених пп. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, наявність ризиків переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, з оскаржуваної ухвали встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий, має незняті і непогашені у встановленому законом порядку судимості, на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Окрім того, зі змісту оскаржуваної ухвали встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 перебував у розшуку у вказаному кримінальному провадженні вже під час судового розгляду, що свідчить про ухилення та переховування обвинуваченого від суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню.
Також, враховуючи, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не працює, не має сталих зв`язків, на даний час щодо нього на розгляді в інших судах перебувають обвинувальні акти, відповідно до яких ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні корисливих злочинів, наявний ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, за яких прийняв відповідне рішення.

Окрім того, суд першої інстанції врахував вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Оскільки у даному кримінальному провадженні випадки, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, не встановлені, суд першої інстанції обґрунтовано, врахувавши вищенаведені обставини, визначив обвинуваченому максимальний розмір застави, передбачений п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього судом обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановленими під час апеляційного розгляду обставинами спростовуються доводи захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали районного суду, а, відтак, підстави для скасування ухвали колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3