печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання директора ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО» ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0004358, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляд слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання директора ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 06.02.2019 у кримінальному провадженні № 0004358 на нежитлові будинки (літ. Б) загальною площею 397,6 кв. м та (літ. Ж) загальною площею 772,5 кв., розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Волоська, будинок 2/ вулиця Борисоглібська, будинок 21/ вилиця Набережно-Хрещатицька, будинок 19, які належить ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО».

Обґрунтовуючи вищезазначене клопотання, заявник вказав наступне.

06.02.2019 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 за результатами розгляду клопотання, поданого прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0004358 від 26.11.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, було накладено арешт на нежитлові будинки (літ. Б) загальною площею 397,6 кв. м та (літ. Ж) загальною площею 772,5 кв. м, розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Волоська, будинок 2/ вулиця Борисоглібська, будинок 21/ вилиця Набережно-Хрещатицька, будинок 19, які належить ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО», із забороною користуватися та розпоряджатися ними.

Заявник зазначив, що арешт майна в межах кримінального провадження № 0004358 здійснено за клопотанням прокурора, який не має повноважень процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні, та на підставі процесуальних документів, складених особою, яка не є слідчим в цьому проваджені, а також у провадженні, в якому на момент арешту майна досудове розслідування було завершено і воно було закрито.

До того ж заявник вказав, що арешт майна накладено з грубим порушенням ч. 3 ст. 170 КПК України, при відсутності будь-яких підстав вважати, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Так, заявник зазначив, що власником вищезгаданих будівель було і є ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО», право власності на дані арештовані будівлі ніхто з 2000 року по даний час не змінював, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, заявник вказав, що з часу накладення арешту минуло два роки, однак він, як директор ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО», жодного разу до правоохоронних органів не був викликаний і не був допитаний, ніяких оглядів арештованих приміщень слідством не проводилося, будь-які експертизи не призначалися, жодних документів не вилучалося, а ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО» не має будь-якого процесуального статусу в кримінальному провадженні.

До того ж заявник наголосив на відсутності ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а отже жодної потреби в подальшому арешті майна немає.

Заявник у судове засідання не з`явився. Про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Водночас заявник звернувся з заявою, в якій підтримав клопотання в повному обсязі та просив провести судове засідання без його участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився. Про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Водночас прокурор подав заяву, в якій просив судове засідання здійснювати без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004358 від 26.11.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2019 накладено арешт на нежитловий будинок (літ. Б) загальною площею 397,6 кв. м та (літ. Ж) загальною площею 772,5 кв. м, що розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Волоська, будинок 2/ вулиця Борисоглібська, будинок 21/ вилиця Набережно-Хрещатицька, будинок 19, які належить ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО», із забороною користуватися та розпоряджатися ними.

Як вбачається зі змісту вищезазначеної ухвали, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на наведену норму закону в даному випадку обов`язок доказування того, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, покладено на особу, що звернулась із клопотанням про скасування арешту.

Обґрунтовуючи необхідність арешту, прокурор у відповідному клопотанні посилався на те, що невстановлені особи, які діяли у складі створеної ОСОБА_6 та ОСОБА_7 організованої групи, вчиняють дії, направлені на протиправне заволодіння нежитловим будинком (літ. Б) загальною площею 397,6 кв. м та (літ. Ж) загальною площею 772,5 кв. м, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та нежитловими приміщеннями підвалу (групи приміщень № 70) (літ. В) загальною площею 178,20 кв. м та (літ. Ж) розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом підроблення правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно та подальшого їх використання.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 06.02.2019, накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що вказані об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та зазначене майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом, а також отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та ненакладення арешту на майно може призвести до його подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Таких посилань прокурора і висновків слідчого судді заявником не спростовано, доказів необґрунтованості накладення арешту не надано.

Посилання заявника на те, що кримінальне провадження № 0004358, в рамках якого накладено арешт, було закрито 31.03.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, не знайшло свого підтвердження. Так, надана заявником відповідь Генеральної прокуратури України від 18.03.2019 містить дані про те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 24.11.2015, однак зі змісту ухвали слідчого судді від 06.02.2019 вбачається, що арешт накладався в рамках кримінального провадження, в якому відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 26.11.2015.

Крім того, слідчий суддя критично ставиться до твердження заявника, що з моменту накладення арешту на майно минуло два роки, оскільки таке твердження не є достатньою підставою для того, щоб дійти висновку, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба. До того ж досліджені у судовому засіданні матеріали свідчать, що досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні дотепер не завершено, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може зашкодити подальшому проведенню досудового розслідування.

Доводи про те, що клопотання про арешт майна було подано прокурором, який не входив до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні та на підставі матеріалів, що зібрані слідчим, який не входить до групи слідчих у кримінальному провадженні, жодним чином не підтверджені.

На підставі викладеного вважаю, що особою, яка звернулася із клопотанням, на даній стадії провадження в силу принципу змагальності сторін не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а відтак в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання директора ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО» ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0004358 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1