Номер провадження: 11-сс/813/1225/21
Номер справи місцевого суду: 521/7818/21 1-кс/521/3643/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
представників потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 26.07.2021, якою в межах кримінального провадження №0000418 від 30.05.2021 стосовно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Іллічівськ (Чорноморськ) Одеської обл., громадянина України, із неповною вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, змінено застосований запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000418 від 30.05.2021 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_13 про продовження строку застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; задоволено частково клопотання захисника ОСОБА_8 та змінено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 строком до 30.08.2021, в межах строку досудового розслідування, та покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та прокурором в судовому засіданні була доведена наявність в зазначеному провадженні ризиків переховування останнього від органів досудового розслідування та незаконного впливу на потерпілого й свідків в зазначеному провадженні, проте не було доведено неможливості застосування стосовно підозрюваного більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів, натомість, ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та виховує малолітню дитину.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи, що висновки слідчого судді не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та слідчим суддею не прийнято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки з огляду на наступні обставини:
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що органом досудового розслідування доведена наявність ризиків переховування підозрюваного, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також знищення, приховування або спотворення ножа, яким спричинено тілесні ушкодження потерпілому, обґрунтовані підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину проти здоров`я особи, із заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді проникаючих колото-різаних поранень черевної та плевральної порожнини із пошкодженням внутрішніх органів, тяжкістю можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, залишенням останнім місця вчинення правопорушення та невжиттям заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, не встановленням місцезнаходження ножа;
- слідчим суддею не враховано того, що у ході досудового розслідування не встановлено обставин того, що ОСОБА_7 являється інвалідом, або особою, яка постраждала від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС, або страждає будь-якими тяжкими захворюваннями, не встановлено обставин для його звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а також не враховано поведінку підозрюваного у минулому, зокрема, погашених, проте існуючих фактів притягнення його до кримінальної відповідальності, зокрема 28.11.2007 Київським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 187 КК України та 27.07.2012 Іллічівським райсудом Одеської обл. за ч. 1 ст. 309 КК України.
Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_12 вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 та представників потерпілих, які вимоги апеляційної скарги підтримали частково та просили застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.08.2021, думку підозрюваного та захисників, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 201 КПК України передбачено що, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Системний аналіз викладених вище положень кримінального процесуального законодавства дає підстави дійти висновку про те, що розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу здійснюється за правилами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Водночас, ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 30.05.2021 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 44-46), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
З огляду на те, що в апеляційній скарзі не порушується питання щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтованою та полягає в наступному.

29.05.2021 приблизно о 19:30 год., ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 11, де зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_14 та в цей час між ними виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин через дружину ОСОБА_14 , який згодом переріс у бійку, що полягала у нанесенні один одному кулаками обох рук ударів у різні частини тіла, при цьому ОСОБА_14 взяв до рук предмет із колюче-ріжучими властивостями по типу «пика», а ОСОБА_7 , в свою чергу, озброївся наявним при ньому ножом, взявши його до правої руки, в ході чого у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, розуміючи противоправний характер своїх дій, суспільну небезпечність наслідків та бажаючи їх настання, тримаючи вищевказаний ніж у правій руці, почав наносити ОСОБА_14 тілесні ушкодження в різні ділянки тіла, при цьому наніс щонайменше три удари, після чого втік з місця вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_14 із отриманими тілесними ушкодженнями був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР із діагнозом: проникаюче поранення черевної та плевральної порожнини зліва, множинні колото-різані поранення лівого стегна, де йому надали невідкладну медичну допомогу.

Зазначена підозра повністю підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не було доведено неможливості застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, колегія суддів, погоджуючись із висновками слідчого судді, зазначає, що в даному провадженні продовжують існувати ризики можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків у провадженні, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; не працевлаштований; не одружений.

Оцінюючи посилання прокурора на наявність в зазначеному провадженні ризику знищення, приховування або спотворення ОСОБА_7 ножа, яким спричинено тілесні ушкодження потерпілому, апеляційний суд визнає наведені доводи сторони обвинувачення частково обґрунтованими, проте зауважує, що зазначеному ризику в цілому можливо запобігти шляхом застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, зокрема, цілодобового домашнього арешту.

Водночас, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Натомість, колегія суддів, наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце реєстрації та постійного проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні неповнолітню дитину, що свідчить про наявність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Що стосується посилань прокурора на неврахування слідчим суддею поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у минулому, зокрема, фактів притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 1 ст. 309 КК України, апеляційний суд зауважує на неспроможності таких доводів та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Такими, що не мають судимості, визнаються, відповідно до п.п. 1 та 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України, особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом, а також особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки щодо притягнення ОСОБА_7 до відповідальності (а.с. 20, зворотна сторона), останній двічі притягувався до кримінальної відповідальності:

- 28.11.2007 Київським райсудом м. Одеси, зі змінами відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 08.04.2008, за ч. 2 ст. 187, із застосуванням ст.ст. 69, 75, 76 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі та звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 27.07.2021 Іллічівським міськрайсудом Одеської обл. за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що ОСОБА_7 вважається особою, яка в силу положень п.п. 1 та 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України судимостей не має (судимість погашена).

Також, прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_7 умов обраного йому оскаржуваною ухвалою слідчого судді запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з моменту його застосування 26.07.2021, зокрема, останній з`явився до суду для участі в розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, у зв`язку з чим, колегія суддів констатує, що застосований стосовно нього слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в достатній мірі може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність органом досудового розслідування необхідності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатності застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для запобігання вищенаведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Окрему увагу колегія суддів звертає на неспроможні вимоги прокурора ОСОБА_12 , які містяться в його апеляційній скарзі, а саме необхідності в скасуванні ухвали слідчого судді та застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас, у випадку скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд повинен розглянути клопотання слідчого ОСОБА_13 про продовження строку застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не застосовувати вказаний запобіжний захід іще раз.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення про можливість зміни підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, у зв`язку із чим підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 199, 200, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 26.07.2021, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, змінено раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 30.08.2021, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4