Справа № 505/4490/14-к
Провадження № 1-кс/493/49/21
УХВАЛА
09 липня 2021 року м. Балта Одеської області
Слідчий суддя Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Балті клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И Л А:

06.07.2021 року до Балтського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_4 , у якому вона просить скасувати арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві особистої приватної власності.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що в кримінальному провадженні № 0000067 з метою забезпечення відшкодування спричиненої шкоди ТОВ «Котовський винзавод» ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2014 року арештовано нерухоме майно, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Вважає, що вказаною ухвалою суттєво порушено її право власності, так як вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд, оскільки арешт було накладено на майно, що є її особистою приватною власністю, що підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2020 року. Крім того, квартира не є доказом кримінального правопорушення, не підлягає спеціальній конфіскації у третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Посилаючись на викладене, просила скасувати арешт вищезазначеного майна.
Представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, в попередньому судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та прохала задовольнити. Зазначила, що правові підстави для обтяження нерухомого майна арештом відсутні. Існування обтяження майна, яке за цих обставин може тривати невизначений час, є перешкодою у розпорядженні власністю.
Прокурор в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності та просила долучити постанову про закриття вищезазначеного кримінального провадження від 17.06.2021 року.
Слідчий належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав.
Слідчий суддя, заслухавши клопотання ОСОБА_4 , підтримане в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_5 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2014 року по справі № 505/4490/14-к, по кримінальному провадженню № 0000067 від 02.03.2013 року, накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 29229368), загальною площею 84,2 кв.м. Досудове розслідування здійснювалось слідчим відділом Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Як вбачається із інформаційної довідки № 198811159 від 04.02.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_4 є власником квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . З цієї довідки також вбачається і те, що ухвала слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2014 року по справі № 505/4490/14-к виконана державним реєстратором Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 04.12.2014 року, шляхом внесення запису про обтяження під № 7939525.
Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2020 року вбачається , що ОСОБА_4 є одноосібним власником нерухомого майна у вигляді: квартири АДРЕСА_2 , яка складається з : 1-коридор, 2-ванна, 3-туалет, 4-кухня, 5-кладова, 6, 7, 8, 9-житлові, І-лоджія, ІІ-балкон, загальною площею 84,2 кв.м., житлова площа 60,2 кв.м.
Постановою прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 17.06.2021 року кримінальне провадження № 0000067 від 02.03.2013 року, що відкрито за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, на даний час у слідчого судді відсутня інформація, що вказана квартира є предметом дослідження кримінального провадження № 0000067 від 02.03.2013 або речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.
У органу досудового розслідування з моменту накладення арешту з 22.10.2014 року, було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих дій із квартирою, яка належить на праві власності ОСОБА_4 .
Крім того, на момент розгляду зазначеного клопотання прокурор, слідчий не надали інформації або письмового підтвердження щодо наявності у кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Санкція ч. 4 ст. 190 КК України хоч і передбачає можливість конфіскації майна, однак саме покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, а по доказам, які надані суду квартира належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 , а не ОСОБА_8 .
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним їй майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Норми ст. 174 КПК України не містять прямої вказівки на можливість скасування арешту, який накладено на майно, слідчим суддею у випадку закриття кримінального провадження, однак, у той же час, як підставу для скасування арешту майна, визначають звернення до слідчого судді власника або володільця майна із відповідним клопотанням, яке підлягає задоволенню у тому випадку, коли потреба у подальшому обтяженні майна таким засобом забезпечення кримінального провадження зникла.
Про правомірність скасування арешту майна слідчим суддею у випадку закриття кримінального провадження свідчить і положення ст. 170 КПК України, що містить дефініцію арешту, яким є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 174 КПК України,

У Х В А Л И Л А :

Скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2014, а саме квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належать на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1