Справа № 755/7912/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та учасників провадження: представника органу, що вніс подання Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , особи, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Ноціональної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про встановлення обмежень адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установив:

до даного місцевого суду надійшло подання начальника Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , у порядку ст. 5 Закону Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» (надалі Закон), про встановлення обмежень адміністративного нагляду відносно особи, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду відповідно до Закону, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчиненні адміністративні правопорушення, тож з метою ефективного контролю за особою, щодо якої внесено подання про встановлення адміністративного нагляду, необхідно встановити на 1 рік наступні обмеження: 1. з`являтися на реєстрацію по нагляду з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 1, 2, 3, 4 четвер кожного місяця до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві; 2. заборонити виїзд за межі міста в особистих та службових справах без дозволу ОНП; 3. заборонити відвідувати кафе, бари, ресторани та інші розважальні заклади, де реалізуються спиртні напої на розлив; 4. заборонити залишати своє місце проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня; 5. з`являтися за викликом поліції у вказаний термін і давати усні і письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду.

У судовому засіданні представника органу, що вніс подання Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 подання підтримав і просила його задовольнити з указаним в останньому передумов.

Особа, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду, у судовому засіданні, проти задоволення подання не заперечував.

Суд, враховуючи, відповідно до положень ст. 5 Закону, доповідь про зміст подання та матеріалів, що надійшли разом з ним, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону, адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Статтею 2 Закону передбачено, що адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Пунктом в) ст. 3 Закону визначено, що адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.

Згідно п. в) ст. 4 Закону підставами для встановлення адміністративного нагляду є матеріали органів Національної поліції - щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону.

Такодж статтею5 Закону визначено, що разом з поданням до суду надсилаються копія вироку та матеріали, що свідчать про необхідність встановлення адміністративного нагляду за відповідною особою.

У даному випадку, з наявних матеріалів у справі слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Київської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 18.05.2015 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ст. 70 наведеного Кодексу, до позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від вдібування покарання у порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 17.07.2015 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК з урахуванням положень ст. 71 наведеного Кодексу до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців зі звільненям 27.07.2018 умовно-достроково на не відбуту частину покарання в 1 рік 3 місяці 14 днів.

Після звільнення, особа, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду була притягнута до адміністративної відповідальності, а саме 01.09.2020 за ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 175-1 КУпАП та призначено стягнення у виді попередження.

Одночасно з цим, у відношенні останнього було винесено 01.09.2020 попередження щодо припиненя антигромадського способу життя.

ОСОБА_4 в цьому попередженні було роз`яснено, що у разі не припинення антигромадського способу життя відносно нього може бути встановлено адміністратвиний нагляд.

18.03.2021 особа, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та їй призначено стягнення у виді 170 грн. штрафу.

18.03.2021 особі, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду винесено попередження про те, що у разі не припинення антигромадського способу життя відносно нього може бути встановлено адміністратвиний нагляд.

Таким чином Суд, проаналізувавши надані матеріали органів Національної поліції, приходить до висновку, що особа, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду будучи засудженою до позбавлення волі після відбування покарання умвоно-достроково незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення, у зв`язку з чим є необхідним встановити адміністративний нагляд з метою запобігання вчинення нею злочинів і здійснення виховного впливу.

Статтею 5 Закону визначено адміністративний нагляд встановлюється: щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону, - в судовому засіданні одноособово суддею районного, районного у місті, міського та міськрайонного суду за місцем проживання особи, звільненої з місць позбавлення волі, за поданням начальника органу Національної поліції.

Тим самим, з огляду на установленість у справі обставин визначених ст.ст. 3, 5 наведеного Закону, на думку судді, є дійсною необхідність установлення адміністратвинго нагляду щодо засудженого.

Відповідно до ст. 6 Закону, адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості. Для осіб, зазначених у пункті "ґ" статті 3 цього Закону, адміністративний нагляд встановлюється на строк до погашення судимості. Термін адміністративного нагляду починається з дня оголошення особі постанови судді про встановлення адміністративного нагляду.

За таких, умов, Суд враховуючи конкретні обставини справи та дані, які характеризуються особу, щодо якої внесено подання в частині адміністративного нагляду, з урахуванням особи піднаглядного, його спосіб життя і поведінку, враховуючи терміни передбачені законом для погашення або зняття судимості, вважає за необхідне встановити адміністративний нагляд строком на 1 рік, з дня постановлення цього судового рішення.

При цьому судом ураховується те, що Європейський суд з прав людини в справі Timofeyev і Postupkin проти Росії (заяви № 45431/14 і 22769/15, далі Рішення ЄСПЛ) відхилив скаргу пана Timofeyev відповідно до статті 7 (немає покарання без закону) Конвенції вважаючи, що зобов`язання та обмеження, покладені на нього в рамках адміністративного нагляду, не складали «покарання» і їх слід розглядати як превентивні заходи, до яких не застосовувався принцип незворотності дії, викладений у цьому положенні. Застосування зазначених заходів до пана Postupkin не було еквівалентним «повторному покаранню в кримінальному провадженні» у значенні статті 4 Протоколу № 7 Конвенції, а також відхилив цю скаргу (див. посилання https://www.echr.com.ua/translation/sprava-timofyeyev-ta-postupkin-proti-rosi%D1%97/).

Тим самим ЄСПЛ зазначив, що відповідно до статті 60§3 Кримінального кодексу (КК) процес винесення вироку повинен був враховувати будь-які обтяжуючі або пом`якшувальні обставини під час вчинення правопорушення, а, отже, і ступеня винуватості злочинця. Проте виконання адміністративного нагляду залежало не від винуватості особи, про яку йде мова, а від «небезпечності» особи, засудженої за злочин, що кваліфікується як рецидив. Під цим кутом зору захід не був карним за своїм характером.

Зауважив Суд і те, що головною метою оскаржених заходів було запобігання рецидиву. Тому вони мали превентивну мету і не могли розглядатися як каральні заходи або як складова частина покарання (див. позицію за посиланням https://www.echr.com.ua/administrativnij-naglyad-za-zvilnenimi-zasudzhenimi-ne-porushuye-konvenci%D1%97/).

Аналізуючи запропоновані обмеження, Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 5 Закону у поданні мають бути визначені обмеження, які пропонує встановити на підставі статті 10 цього Закону відповідно начальник установи виконання покарань чи начальник органу Національної поліції щодо поведінки піднаглядного, та обгрунтування доцільності таких заходів.

Згідно ст. 10 Закону, до осіб, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, за постановою суду можуть бути застосовані частково або у повному обсязі такі обмеження: а) заборона виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; б) заборона перебування у визначених місцях району (міста); в) заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста); г) реєстрація в міліції від одного до чотирьох разів на місяць.

Так, обмеження визначені пунктами а) - г) ст. 10 Закону є пропорційними та помірними, тобто такими, що не становить надмірний тягар для особи, у зв`язку з чим не суперечать ст. 10 Закону, та правоввій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

В наведеному Рішенні ЄСПЛ встановив, що заходи адміністративного нагляду, вжиті щодо пана Postupkin, були пропорційний переслідуваній меті, тобто запобіганню злочинності. У відповідний час законодавство докладно описувало категорії відповідних осіб під адміністративним наглядом і покладалося на об`єктивні критерії, а також те, що жоден із цих критеріїв не залишав жодних меж розсуду для національних судів щодо осіб, до яких застосовуються такі запобіжні заходи, тобто з точки зору заходи ужити до засдуженого в даній справі також є пропорційними поставленим цілям визнаечних ст. 1 Закону.

Щодо обмеження, яке полягає у зобов`язанні з`являтися за викликом міліції у вказаний термін і давати усні і письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду, то у його застосуванні слід відмовити, оскільки таке обмеження не передбачене взагалі ст. 10 закону, більше того, остання по суті являється обов`язком піднаглядного, що визначений ст. 9 Закону, тобто не потребує доведення у суді та вступає в силу автоматично у разі застосування до особи адміністративного нагляду, тобто у даному випадку заявник помилково імперативні обов`язків відніс до факультативних (обмежень, що можуть бути вставлені судом).

Також, Суд, враховуючи положення Закону, які регламентують, що адміністративний нагляд встановлюється судом шляхом ухвалення постави, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 369 КПК України, щодо видів судових рішень та керуючись нормами ст.ст. 1, 9 КПК України, ст.ст. 8, 129 Конституції України, вважає за необхідне, при розгляді даного подання за його результатами, постанови судове рішення у формі ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" від 01 грудня 1994 року (зі змінами та доповненнями), ст.ст. 1-3, 7, 9, 369 372, 376, 539 КПК України, ст.ст. 8, 129 Конституції України, Суд постановив:
подання задовольнити частково.

Встановити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік з наступними обмеженнями:

1. з`являтися на реєстрацію по нагляду з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 1, 2, 3, 4 четвер щомісяця до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві;

2. заборонити виїзд за межі міста в особистих та службових справах без дозволу органів Національної поліції України;

3. заборонити відвідувати кафе, бари, ресторани та інші розважальні заклади, де реалізуються спиртні напої на розлив;

4. заборонити залишати своє місце проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

В іншій частині подання відмовити.

Роз`яснити сторонам, що:

? у разі злісного порушення правил адміністративного нагляду, передбачених статтями 9 і 10 цього Закону, особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, притягаються до відповідальності згідно з законодавством;

? посадові особи, винні у порушенні законодавства України про адміністративний нагляд, притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством;

? адміністративний нагляд припиняється з підстав регламентованих ст. 8 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі".

Копію ухвали судді вручити сторонам та надіслати для виконання начальнику районного (міського) відділу (управління) внутрішніх справ за місцем проживання особи, щодо якої встановлено нагляд.

Ухвала судді може бути оскаржена в установленому законом порядку.

С у д д я Оксана БІРСА