Справа № 729/286/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/51/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.017.270.080.000.510, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біловод Роменського району Сумської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді 8 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 9 років позбавлення волі.

За сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 13 жовтня 2017 року, зарахувавши попереднє ув`язнення в час відбування покарання.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок місцевого суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити. Звертає увагу на відсутність доказів, що підтверджують його вину в інкримінованих злочинах. Зазначає, що під час досудового розслідування піддавався катуванню. Кримінальних правопорушень взагалі не вчиняв, а раніше необдумано взяв провину ОСОБА_10 на себе через домовленість з родиною останнього. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , на його думку, зупинено незаконно. Зазначає, що є єдиним годувальником хворих батьків.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить вирок місцевого суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок, лише вибірково проаналізував надані прокурором докази. Показання свідків жодним чином не підтверджують вини ОСОБА_7 в інкримінованих злочинах. Місцевий суд дійшов висновку, що в останнього був мотив убивства помста, однак обвинувальний акт таких відомостей не містить. Звертає увагу, що право обвинуваченого на захист під час досудового розслідування було порушено. Зі слів ОСОБА_7 і його сусідів, він був фактично затриманий працівниками поліції 12 жовтня 2017 року, однак у протоколі затримання вказано наступний день. Крім того, останній вперше зустрівся зі своїм адвокатом 14 жовтня 2017 року вже під час проведення слідчого експерименту. У свою чергу, суд першої інстанції не з`ясував, звідки під час проведення цієї слідчої дії з`явився шнурок від взуття, яким нібито ОСОБА_7 задушив ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, просить: вирок місцевого суду скасувати як у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, так й у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 12 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін. Зазначає, що судом першої інстанції повністю не взято до уваги особу обвинуваченого. ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а наразі обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_7 у скоєному не розкаюється, а навпаки перекладає свою провину на ОСОБА_10 .

Від обвинуваченого на апеляційну скаргу прокурора надійшло заперечення, в якому він просить залишити її без задоволення.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, ОСОБА_7 у ніч на 10 жовтня 2017 року, точного часу не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці поряд з господарством, розташованим за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Стара Басань, вул. Новоселів, буд. 2, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, діючи з єдиним умислом, завдали останньому численних ударів руками та ногами в область тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, чим спричинили наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки, перелом грудини, переломи 2,3,4,5,6 ребер справа, переломи 2,3,4,5,6 ребер зліва, крововилив у м`язи грудини, крововилив у навколосерцеву сорочку, два синці на грудній клітці, один синець та чотири садна на правій верхній кінцівці, два садна на тазостегнових суглобах та дев`ять саден на правій нижній кінцівці, один синець з садном і два садна на лівій нижній кінцівці, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Після чого, 12 жовтня 2017 року, в період з 02 год. 30 хв. до 06 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись на території господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння йому смерті, накинув останньому на шию шнурок від взуття та почав здавлювати шию доти, доки ОСОБА_11 не припинив подавати ознак життя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому під`язикової кістки, переломів щитовидного хряща, крововиливу в м`язи гортані в ділянці щитовидного хряща, странгуляційної борозни на шиї з наявністю загрозливих для життя явищ у вигляді загальноасфіктичних ознак, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер на місці події. Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії шиї.

У місцевому суді обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав, а давати показання відмовився в порядку ст. 63 Конституції України.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством і місцевим судом за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними місцевим судом доказами, зокрема матеріалами НСРД, протоколами огляду, матеріалами СМЕ, які узгоджуються між собою.

За таких обставин колегія суддів оскаржуваний вирок вважає законним та обґрунтованим.

Заява ОСОБА_7 , що під час досудового розслідування він піддавався катуванню безпідставна. Так, апеляційному суду надано інформацію Чернігівською обласною прокуратурою, що протягом 2019-2020 р.р. до неї звертався обвинувачений 10 разів, у тому числі і з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень працівниками поліції. Після відповідної перевірки викладених обвинуваченим фактів підстав для внесення відомостей до ЄРДР встановлено не було.

Апеляційний суд критично ставиться до заяви ОСОБА_7 про самооговір, бо пояснити чому він це зробив не зміг, а свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були понятими чи ОСОБА_12 очевидець, були при слідчих діях і підтвердили, що все відбувалося добровільно і без примусу.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд встановив вчинення злочинів особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду і міри покарання місцевий суд також врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, особу винуватого та його позицію до вчиненого, вік, вчинення умисних злочинів проти життя та здоров`я особи, позитивну характеристику за місцем проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, згідно висновків судово-психіатричних експертиз та довідок лікарів на обліках не значиться, психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю чи наркотиків не виявлено, а також врахував позицію потерпілого ОСОБА_18 , який при призначенні міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Крім того, ОСОБА_7 раніше вже засуджувався за злочини проти власності (ст.ст. 185, 186, 190 КК України) та спричинення з необережності середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ст. 128 КК України), за що йому призначались покарання із застосуванням ст. 75 КК України, що вказує на те, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, не бажає поважати закон та стати на шлях виправлення.

У судових засіданнях обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та перекладав її на особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, тим самим не сприяв встановленню істини у справі, не розкаявся у вчиненому, не просив вибачення у потерпілої сторони та не зробив для себе критичних висновків із вчиненого.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції, відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та його особі і є справедливим, а тому підстав для скасування чи зміни вироку не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого, захисника і прокурора залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4