ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/314/21
Провадження № 1-в/210/82/21

"17" лютого 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор ОСОБА_3 , засуджений ОСОБА_4 , захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 , представник ДУ "КВК № 80" - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) клопотання ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 16.10.2016р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року за ч. 2 ст.15 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 22.12.2018 р., кінець - 04.12.2021 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в ДУ «КВК № 80», звернувся до суду із клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення (за статтею 81 КПК України).
Подання подане в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Позиції сторін.
Представник ДУ «КВК № 80» ОСОБА_6 вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 передчасним, оскільки оцінка поведінки не відповідає ступеню виправлення. Додатково зазначив, що ОСОБА_4 не залучався до праці, оскільки ДУ "КВК (№80) не має можливості всім надати роботу, однак він виконував роботи по благоустрою. Цивільний позов не мав.
ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, просив його задовольнити. Зазначив, що усвідомив свою провину. На волі немає батьків, оскільки є сиротою, та зростав в будинку-інтернаті, бажає створити сім`ю, має намір повернутись до роботи - в центр соціальної реабілітації дітей-інвалідів, де за ним зберіглось робоче місце.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 , підтримав клопотання свого підзахисного, просив суд його задовольнити, оскільки ОСОБА_4 довів своє виправлення, про що вбачається з матеріалів особової справи, стягнення погашені, має заохочення, має соціальні зв`язки. Стягнення, отримані на початку відбування покарання пов"язані виключно з психологічною адавтацією ОСОБА_4 до нових умов та ізоляції від суспільства,
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_4 не виявив бажання працювати та не довів своє виправлення.
Обставини, встановлені судом.
В Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80» відбуває покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (матеріали особової справи № 8-К-19).
ОСОБА_4 засуджений 26 жовтня 2016 р. Індусріальним районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та згідно ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточно останньому покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховано з моменту затримання, зарахувавши в строк відбування строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 26.08.2015 р. по 04.09.2015 р. відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року, скасувано в частині засудження ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України та закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Виключено із резолютивної частини цього вироку посилання на ч.1 ст. 70 КК України.
Також цією ж ухвалою вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання та постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В решті вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Станом на 17 лютого 2021 року відбув необхідну частину покарання, яка надає право на застосування пільг за статтею 81 КК України.

Затриманий 22.12.2018 року на виконання судового рішення.

Згідно з характеристики на засудженого ОСОБА_4 , станом на 27 січня 2021 року, останній відбуває покарання в ДУ «КВК № 80» з 14 січня 2019 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, мав стягнення які погашені. На теперішній час має три заохочення. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Охайний, дбайливо ставиться до майна установи. Виконує вимоги персоналу установи. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 КВК бере участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Фізкультура та спорт», а також приймає активну участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Бере участь у роботі самодільних організацій, проявляє активність в організації гуртків. Підтримує зв`язок з рідними.
Також встановлено, що засуджений був розглянутий на адміністративній комісії установи відповідно до статті 101 КВК України де йому було відмовлено у зв`язку з наявністю діючих стягнень
З матеріалів особової справи та довідки про наявність стягнень та заохочень встановлено, що станом на момент розгляду клопотання ОСОБА_4 має 3 (три) заохочення: 07 липня 2020 року за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці; 21 жовтня 2020 року за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці; 26 січня 2021 за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці. Три стягнення, отримані в 2019 році - погашені.
Також дослідженням матеріалів справи встановлено, що виконавчі листи на виконання вироку до ДУ «КВК № 80» не надходили.
Встановлено, що відносно ОСОБА_4 розглянуто питання на комісії щодо застосування пільг за статтею 82 КК України (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким. Згідно з витягу з протоколу № 24 від 19 червня 2020 року засіданням адміністративної комісії ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)», прийнято рішення про відмову в застосуванні до нього ст. 82 КК України, оскільки ОСОБА_4 лише стає на шлях виправлення.
Між тим, з індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_4 станом на 26 листопада 2020 року став на шлях виправлення, аналогічне рішення за оцінкою ступеня виправлення прийнято 27 січня 2021 року.
Мотиви та висновку суду
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі. (ч.2, п.2 ч.3 ст. 81 КК України).
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з частини 1 статті 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.
Підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.
Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка.
Розглядаючи клопотання щодо застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_4 , та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за замах на вчинення умисного тяжкого злочину. За весь час відбування з грудня 2018 року і по лютий 2021 рік засуджений має 3 (три) заохочення за сумлінне ставлення до праці, та стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Крім того, протягом усього строку відбування покарання засуджений залучався до виконання робіт із благоустрою установи, до яких ставиться з ініціативою.
Суд відхиляє доводи прокурора, що засуджений притягався до відповідальності за порушення режиму відбування покарань, що характеризує його негативно, однак такі стягнення погашенні, і як вбачається з особової справи засудженого та його щоденника індивідуальної роботи, в ОСОБА_4 в подальшому отримував лише заохочення, які позитивно характеризують особу засудженого. Отримання заохочень на за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці та зразкову поведінку за 2, 3, 4 квартал 2020 року суд вважає позитивними змінами в динаміці виправлення засудженого.
Наявність таких заохочень свідчить також й про те, що внаслідок проведених заходів індивідуального-виховного та профілактичного характеру, ОСОБА_4 змінив своє ставлення до встановленого порядку відбування покарання в позитивний бік. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.
Крім того, з витягів з протоколів засідання ради колективу засуджених відділення СПС відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ "КВК (№80)" вбачається, що ОСОБА_4 своїм сумлінним ставленням до праці на відділені надає позитивний приклад іншим засудженим, а також виявляє ініціативу при виконанні робіт, що безумовно свідчить про позитині зміни в поведінці засудженого порівняно з початковим етапом відбування покарання.
Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_4 змінив своє відношення до порядку відбування покарання в позитивний бік, працевлаштований в установі, до роботи відноситься добре, має заохочення за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку, вину у скоєні кримінального правопорушення, за яке відбуває покарання визнавав, є сиротою, зростав у притулку, покарання відбуває в умовах ізоляції від суспільства не лише вперше, а й за замах на вчинення злочину, а не за злочин, суд вважає, що останній має право на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Наявність заохочень за сумлінне ставлення до праці та виконання роботи та відсутність діючих стягнень за порушення режиму, залучення на добровільних засадах до роботи під час відбування покарання, відбув 2/3 частини строку покарання, свідчить, що засуджений довів своє виправлення, і такий висновок суду про виправлення засудженого ґрунтується на підставі аналізу даних про його поведінку за весь період відбування покарання, відомостей про оцінку ступеня його виправлення, а так само і з доповіді представника ДУ «КВК № 80» під час судового засідання, який пояснив, що установа не може надати всім можливість працювати, однак ОСОБА_4 залучається до робіт із благоустрою установи.
Крім того, суд на підставі об`єктивних даних адміністрації установи виконання покарань, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, процес виправлення у сукупності із дослідженими даними відбувався послідовно, та засуджений готовий до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи строк покарання, який ОСОБА_4 вже відбув, суд вважає, що на цей час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, що є підставою для відмови в застосуванні статті 81 КК України під час судового розгляду не встановлено.
Посилання прокурора на те, що засуджений не виявив бажання працювати, не можуть бути безумовною підставою для відмови в застосуванні положень статті 81 КК України, оскільки, як встановлено в судовому засідання ДУ «КВК № 80» не може забезпечити всіх ув`язнених оплачувальною роботою, крім того, до критеріїв оцінка ступеня виправлення засудженої особи входить не тільки бажання працювати і факт, того, що засуджений був залучений до праці за період відбування покарання.
Отже оцінка ступеня виправлення засудженого здійснюється за весь період перебування в умовах ізоляції від суспільства та оцінюється не тільки виходячи з наявності роботи у засудженого.
Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_4 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останній надав до суду переконливі дані про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестало бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 9 (дев"ять) місяців 16 (шістнадцять) днів.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 19 лютого 2021 року о 14 год. 10 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1