Справа № 344/9795/21
Провадження № 1-кс/344/3893/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 15.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України, відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, Івано-Франківської міської територіальної громади, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, щодо якого 21.02.2017 направлено в суд обвинувальний акт за ст. ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий ОСОБА_7 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , в якому просить обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що 18 червня 2021 року близько 21 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, через не зачинені вхідні двері проникли у квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , де напали на ОСОБА_11 , умисно нанесли йому удари руками і ногами в різні ділянки голови та тіла, спричинивши, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, підшкірної гематоми лобної ділянки, забою спинки носа, забою обличчя, перелому спинки носа, забою органів грудної клітки, погрожуючи подальшим застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_11 - 5365,00 грн., 16 доларів США, що згідно даних НБУ становило 434,72 грн., 100 чеських крон, що згідно даних НБУ становило 127 грн., та 25 дирхам ОАЕ, що згідно даних НБУ становило 185,75 грн., а також намагались заволодіти майном ОСОБА_11 грошовими коштами на суму 40000 доларів США, що згідно даних НБУ становило 1086800 грн.

Під час розбійного нападу ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 заволоділи майном ОСОБА_11 грошовими коштами на загальну суму 6112, 47 грн. та намагались заволодіти його майном грошовими коштами на суму 1086800 грн., що є особливо великим розміром.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської міської територіальної громади, Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 громадянин України, не одружений, не працюючий, щодо якого 21.02.2017 направлено в суд обвинувальний акт за ст. ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України.

19.06.2021 о 01 год.37 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України та 19.06.2021 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України йому повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задоволити.

Слідчий підтримав клопотання.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що підозра жодним чином не є обґрунтованою, чітко не вказано, які саме дії виконував його підзахисний. Просив обрати більш м`який запобіжний захід, домашній арешт.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку:

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 15.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України.

19 червня 2021 року, о 01 год. 37хв. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Цього ж дня, ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться: заяву ОСОБА_11 , повідомлення СБУ, протокол обшуку приміщення, протоколи затримання ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , постанову про визнання речовими доказами, протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 , довідку № 4030 від 18.06.2021 видану КНП «Міська клінічна лікарня №1» про тілесні ушкодження ОСОБА_11 , протокол допиту свідка, а також інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого відповідно до ч. 4 ст. 187 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме найбільш значним ризиком є те, що підозрюваний може продовжити злочину діяльність, про що свідчить той факт, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_5 усвідомлює, що санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, а тому є імовірність, що він може покинути територію місця свого проживання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення. Оскільки, у даному кримінальному провадженні є потерпіла особа, слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик наведений прокурором, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також прокурор доводить, що на даний час існує ризик, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в свою чергу, ОСОБА_5 знаючи співучасників, перебуваючи на волі може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій.

Так як ОСОБА_5 не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків прокурор вважає, що підозрюваний в подальшому може займатися злочинною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя погоджується, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та всіх причетних осіб.

Одні лише доводи підозрюваного, його захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для зміни йому запобіжного заходу та гарантією того, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення з урахуванням встановлених конкретних обставин саме даного кримінального провадження.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, слідчий суддя зазначає, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу. Слідчий суддя вважає, що домашній арешт, про який просить підозрюваний, з огляду на наведені вище ризики є недостатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З цих же підстав доводи захисту про відсутність підстав для обрання запобіжного у виді тримання під вартою слідчий суддя вважає спростованими.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , його молодий вік, відсутність стійких соціально-корисних зв`язків, те що стосовно нього направлено до суду обвинувальний акт, не одружений, немає постійного місця роботи, не працюючого.

Матеріали клопотання не містять та не були надані в судовому засіданні докази законних джерел доходів, докази щодо неможливості утримання підозрюваною через вік та стан здоров`я в умовах позбавлення волі.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя дійшла висновку про те, що прокурор довів, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, а також не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки ОСОБА_5 відносно якого направлено обвинувальні акти до суду, де у відповідному кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід, під час якого підозрюваний продовжує займатись злочинною діяльності, адже підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення. Таке в свою чергу свідчить про фактори ризику відносно реальності забезпечення зразкової адаптивної поведінки підозрюваного у межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання може схилити підозрюваного також і до втечі.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 зумовлений корисливими спонуканнями, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , відноситься до категорії особливо тяжких.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в при розгляді клопотання поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, без визначення розміру застави, з урахуванням строку досудового розслідування та того, що підозрюваного було затримано в порядку 208 КПК України 19.06.2021, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та не дозволить ОСОБА_5 перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Слідчий суддя не знаходить підстав щодо застосування альтернативного визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке пов`язане із насильницькими діями.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 серпня 2021 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 19 червня 2021 року, тобто з дати затримання в порядку 208 КПК України.

Строк дії ухвали до 17 серпня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення негайно повідомити заінтересованих осіб, зокрема родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.06.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1