Справа № 215/6635/20
УХВАЛА

15 червня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001076 (обєднане) про обвинувачення ОСОБА_5 , 1985 р.н., в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.1 ст.353, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому посилаючись на відсутність соціальних зв`язків і постійного джерела доходу обвинуваченого, тяжкість і суспільну небезпеку злочинів, суворо міру покарання, наявність судимостей , негативні характеризуючі данні про його особу, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину та ухилення від суду .

Обвинувачений і захисник в судовому засіданні заперечували щодо клопотання прокурора, просили застосувати домашній арешт.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, суд враховує, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, згідно практики ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р.
На думку суду, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та є актуальними, тому суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, встановлено, що ОСОБА_5 на цей час як і раніше обвинувачується у скоєнні ряду корисливих нетяжких і тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, неодружений, не має постійного джерела доходу і міцних соціальних зв`язків, таким чином, оцінивши в сукупності всі обставини, на думку суду, він може продовжити злочинну діяльність, з метою відшукання коштів для свого існування, незаконно впливати на свідків і ухилитися від явки до суду, з метою ухилення від можливого суворого покарання .
Доводи захисника не спростовують наявність вищевказаних обставин та є недостатніми для зміни запобіжного заходу.
Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту потерпілих, свідків, самого обвинуваченого, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів згідно до положень ч.3 ст.331 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 16 серпня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .
Суддя: