н/п 1-кп/174/29/2021
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
17 березня 2021 року м.Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3 ,
потерпілих- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника- ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Покотилово Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта професійно- технічна , не одружений, дітей не має, не військовозобов`язаний, не працює, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України,-
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи, що останній обвинувачується у тому, що він 23.01.2021 р., близько 22.50 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на міжсхідцевому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно , за допомогою ножа, який заздалегідь приніс з собою, наніс ОСОБА_4 один удар в область грудної клітини зліва, результаті чого заподіяв непроникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, яке відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби.
Після цього, в цей же день, близько 23.00 годин, ОСОБА_7 , продовжуючи знаходитись там же , діючи умисно, наніс ножем два удари ОСОБА_5 в грудну клітину ліворуч в область життєво важливих органів, чим заподіяв проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з наскрізними ушкодженням печінки, шлунку та тонкого кишківника з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а також один удар в область грудної клітини ОСОБА_8 , чим заподіяв їй непроникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, яке відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані по ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України.
При проведенні досудового розслідування відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених п. п.1,3 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та може незаконно впливати на потерпілих, оскільки не одружений, на утримані неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, хоча й не був позбавленим можливості працевлаштуватись, отже не має легальних джерел доходів та сталих соціальних зв`язків, проживає в одній квартирі з потерпілою ОСОБА_8 та раніше знайомий з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину у якому він обвинувачується. На даний час вказані ризики не зменшились та продовжують існувати, тому просить обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Вислухавши думку потерпілих, які підтримали клопотання, обвинуваченого, який заперечує проти клопотання прокурора, мотивуючи тим, що наміру переховуватися від суду та впливати на потерпілих і свідків не має, пояснив, що близько року проживав у м. Вільногірськ у квартирі брата, власного житла не має, працював вантажником у магазині без укладення трудової угоди, захисника, який підтримав думку обвинуваченого, мотивуючи тим, що зазначені прокурором ризики фактично ґрунтуються на припущеннях, по справі проведені усі необхідні слідчі дії , що унеможливлює зміну кваліфікації та встановлених обставин справи, тому вважає за можливе обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню по наступним підставам.
Так, згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантовано основоположне право на свободу та особисту недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві й кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції, перелік яких є вичерпним.
Згідно пункті 1 (с) статті 5 Конвенції, особу може бути позбавлено свободи у разі, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не одружений, на утримані неповнолітніх дітей не має, не працює, тобто не має легальних джерел доходів та сталих соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення , за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років , а також кримінальних проступків при обтяжуючих покарання обставинах, тому зважаючи на дані про особу обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його винуватості, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливості переховування від суду та здійснення впливу на потерпілих, якими раніше знайомий, продовжують існувати, судовий розгляд справи не розпочато, і запобігти вказаним ризикам застосуванням до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів неможливо, а відтак, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав та основоположних свобод (п.35 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції від 26.06.1991 р.), обвинуваченому ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, задовольнивши клопотання прокурора.
Підстав для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що просить захисник, суд не вбачає з урахуванням даних про особу обвинуваченого та відсутності у нього власного житла.
Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, в тому числі, вчиненого із застосуванням насильства, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначає заставу у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.131,132,176-178,183,193,196, 197, 314- 316, 395 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 травня 2021 р. включно.
Строк дії ухвали - до 15 травня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: підпис ОСОБА_1