ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1051/21 Справа № 192/72/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що наявні матеріали справи не підтверджують позитивні зміни в особистості ОСОБА_7 , оскільки засуджений порушував режим утримання за весь період відбування покарання.

Суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, тому зробив висновок, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст.82 КК України є передчасним.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що працює офіційно з 2019 року, отримав паспорт громадянина України, здобув професію маляра-штукатура-каменяра.
Вказав, що на час розгляду його апеляційної скарги стягнення вже погашені. Режим утримання він не порушує, виконує всі вимоги адміністрації установи, у вільний час відвідує бібліотеку та ходить до церкви, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, матір пенсіонерку, яка потребує догляду.
Стверджував, що став на шлях виправлення та зрозумів, що жив неправильно.
Зазначив, що працює кожного дня, виконує план, проте адміністрація не надає йому заохочення.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.
З характеристики на засудженого, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
За час відбування покарання в Державній установі Солонянська виправна колонія (№21) ОСОБА_7 характеризується посередньо, допустив два порушення режиму утримання, за що має два стягнення, заохочень не має, працевлаштований на виробництві установи до дільниці Квіти, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, не обережно ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належний догляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Освіта.

З матеріалів справи вбачається, що раніше ОСОБА_7 був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, проте на шлях виправлення не став, знову вчинив умисні корисливі злочини, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наявні матеріали справи не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній двічі порушував режим утримання в установі, за що на нього було накладено відповідні стягнення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даних обов`язків є одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що хоча засуджений ОСОБА_8 і працевлаштований на виробництві установи та дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, проте це не вказує на факт його виправлення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції у тому, що застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст.82 КК України є передчасним, тому вважає, що в задоволенні апеляційної скарги засудженого необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4