В И Р О К
іменем України

Справа №377/628/20

Провадження №1-кп/377/5/21

20 травня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000042 від 08.09.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутич, Київської області, громадянина України, розлученого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда третьої групи, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого:
- 07.02.2018 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на З роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 24.05.2018 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.1 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 14.07.2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.289 КК України, до позбавлення волі строком на 6 років;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а заволодів чужим майном шляхом обману, повторно, за наступних обставин:
так, в кінці серпня 2020 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_6 , використовуючи мережу Інтернет, зареєструвався на веб-ресурсі www.olx.ua де розмістив приватне оголошення про продаж автомобільних легкосплавних дисків марки «BBS» R15, в кількості чотирьох штук, загальною вартістю 3200 гривень.
01 вересня 2020 року, ОСОБА_7 , побачивши об`яву ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, зателефонував з власного абонентського номеру мобільного зв`язку НОМЕР_1 на номер вказаний в оголошенні, та в телефонній розмові домовився про умови придбання автомобільних легкосплавних дисків марки «BBS» R15, в кількості чотирьох штук.
З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, не маючи у фактичному володінні грошових коштів та не маючи наміру розраховуватися за вище вказаний товар, ОСОБА_7 того ж дня близько 21 години зустрівся з потерпілим ОСОБА_6 біля дитячого будинку розташованого у Бакинському кварталі м. Славутич Київської області, де запевнив потерпілого ОСОБА_11 про перерахунок грошових коштів на банківську картку номер якої надав останній, після чого вони разом направилися до Гаражного кооперативу «Мустанг» м. Славутич, Київської області де ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 автомобільні легкосплавні диски марки «BBS» R15, в кількості чотирьох штук.
В подальшому вказані вище грошові кошти за придбання товару ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 не перерахував та тим самим повторно, шляхом обману заволодів автомобільними легкосплавними дисками марки «BBS» R15, в кількості чотирьох штук, спричинивши останньому матеріального збитку на загальну суму 3200 гривень.
Після чого ОСОБА_7 розпорядився вказаним майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_12 , заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на початку судового розгляду не визнав, через деякий час повідомив суд, що вину визнає частково, на кінець розгляду справи, вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, у суді дав пояснення які узгоджуються із змістом обвинуального акту.

Допитаний у суді потерпілий ОСОБА_13 , суду повідомив, що від проданого автомобіля мав чотири автомобільні диски, вирішив продати. Тому його дружина зареєструвалась на веб ресурсі olx.ua в кінці серпня 2020 року, і зробила оголошення про продаж автомобільних дисків. 01.09.2020 року на телефон дружини зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_14 , зацікавився оголошенням. Тому дружина дала його номер телефону. ОСОБА_14 йому зателефонував, сказав що хоче придбати, попросив привезти автомобільні диски до Єреванського кварталу, коли він під`їхав, то ОСОБА_14 оглянув диски і показв на своєму телефоні, що зробив транзакцію переказу коштів, він бачив, що на його картку відправлено гроші на загальну сумму 3200 гривень, та 200 гривень за те, що він ОСОБА_14 разом з дисками підвезе у кооператив «Мустанг». Проте гроші не надійшли, він вирішив, що банк затримує відправлення коштів, нічого не підозрюючі, він вирішив що гроші надійдуть пізніше, тому він на своєму автомобілі ОСОБА_14 разом з дисками завіз у кооператив, а сам повернувся, почав чекати гроші. Оскільки кошти на слідуючий день і в подальшому не прийшли, він зателефонував ОСОБА_14 щоб з`ясувати питання, чому на його банківську картку не прийшли гроші. ОСОБА_14 в телефонній розмові обіцяв що прийдуть гроші. Проте через декілька днів, він був змушений звернутись до спільного знайомого ОСОБА_15 . Останній викликав ОСОБА_14 з`ясувати це питання. ОСОБА_14 в телефонній розмові повідомив, що він продав диски іншим людям, які йому не сплатили за диски. Зустрілись із покупцями дисків, ними виявились ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які повідомили, що вони придбали під розписку у ОСОБА_14 автомобільні диски, за меншу ціну, ніж ту за яку він продав ОСОБА_18 автомобільні диски, біля 1000 гривень. Діями ОСОБА_19 йому спричинена матеріальна шкода, вже коли почався судовий розгляд справи, мати ОСОБА_19 сплатила йому за автомобільні диски 3000 гривень. Матеріальних претензій до підсудного немає. Проте підсудний повинен відповідати за вчинене відповідно до вимог закону.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_20 , суду повідомив, що приблизно 02.09.2020 року до його знайомого ОСОБА_17 , зателефонував ОСОБА_21 і запропонував чотири автомобільні диски. Оскільки йому потрібні були автомобільні диски, то вони з ОСОБА_17 поїхали на зустріч з ОСОБА_22 у гаражний кооператив «Мустанг». Біля гаражу номера якого не пам`ятає знаходився ОСОБА_23 з чотирома автомобільними дисками. Оглянувши диски, він придбав диски за 1000 гривень, про що ОСОБА_23 дав розписку, про те, що продав чотири автомобільні диски. Через деякий час зателефонував ОСОБА_15 і вони зустрілись з ОСОБА_23 , Завгороднім. Виявилось, що диски проблемні, проте у Завгороднього не було до них питань, оскільки вони придбали диски у ОСОБА_23 . Через деякий час вони продали диски по оголошенню за 1200 гривень, оскільки вони йому не підійшли.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2020, потерпілий ОСОБА_6 , просить вжити заходів до чоловіка на ім`я ОСОБА_24 , який 01.09.2020 року зловживая його довірою заволодів автомобільними легкосплавними дисками марки «BBS» R15, в кількості чотирьох штук.
Згідно протоколу огляду речей і документів від 16.09.2020 року ОСОБА_25 , надав розписку ОСОБА_7 , про продаж дисків марки «BBS».
Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази у їх сукупності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_26 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його показання є правдивими. Показання потерпілого та свідка повністю узгоджуються між собою та з письмовими доказами і доводять викладені у обвинуваченні обставини.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_10 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_26 , покарання суд враховує вимоги ст.65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.
Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу обвинуваченого.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_27 , який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, тобто є осудною особою. За місцем проживання ні в чому негативному не був замічений, до 13.10.2020 року був працевлаштований, за місцем останньої роботи характеризується позитивно, має неповнолітню дитину, відповідно до наданих медичних документів має третю группу інвалідності, мати підсудного відшкодувала матеріальні збитки потерпілому в повному обсязі. Раніше неодноразово судимий, маючи незняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став, продовжує вчиняти умисні корисливі злочини проти власності.
Слід зазначити, що 14.07.2020 року вироком Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_27 , засуджено за ч.2 ст.289 КК України, до позбавлення волі строком на 6 років, строк відбуття покарання по даному вироку рахується з 19.11.2020 року. Вирок набрав законної сили 12.10.2020 року. В той же час 01.09.2020 року ОСОБА_10 , вчиняє новий злочин за ч.2 ст.190 КК України, це характеризує підсудного як особу яка на шлях виправлення не стала, а продовжує вчиняти умисні користиві злочини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_27 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_27 , судом не встановлено.
З огляду на викладене, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_27 , та попередження вчинення ним та іншими нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі, розмір якого має бути ближчим до мінімального.
На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постоновлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за пепереднім вироком.

За приписами ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі ч.1,4 ст.71 КК України, суд вважає, що ОСОБА_26 , необхідно визначити покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.07.2020 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.289 КК України, до позбавлення волі строком на 6 років. Відповідно до протоколу затримання засудженого від 19.11.2020 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий 19.11.2020 року о 09 годині 45 хвилин і на 19.05.2021 року відбув за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 6 (шість) місяців позбавлення волі. На 20.05.2021 року за даним вироком залишилась не відбута частина покарання у виді 5 (п`яти) років шести місяців позбавлення волі.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлено.
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає.
Керуючись ст. ст.369-371, 373-375 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_28 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.07.2020 року і остаточно призначити йому покарання у вигляді п`яти років восьми місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_28 не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_28 рахувати з 19.11.2020 року.
Речовий доказ аркуш паперу в клітинку, датований 01.09.2020 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1