Справа № 536/717/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

обвинуваченої - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці, в залі суду, кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, правова кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. З ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, встановлена як незаконне придбання (виготовлення) та зберігання обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин, вчинене організованою групою; незаконне придбання, перевезення та зберігання прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин та фенілнітропропен, з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін та амфетамін, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах; незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетаміну та амфетаміну, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах.

18.02.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду щодо ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12:51 год. 18.04.2021 року та визначено заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатнихосіб, що становить 1 135 000 грн. (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч гривень), та в разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

15.04.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду щодо ОСОБА_9 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12:51 год. 05.05.2021 року із правом внесення застави визначеної ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.04.2020 року.

05.05.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 липня 2021 року.

29.06.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року.

Наразі підстав для зміни застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують наступні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню:

- обвинувачений ОСОБА_9 скоїв особливо тяжкий злочин та може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду через побоювання майбутнього покарання, окрім того обвинувачений тривалий час перебував у розшуку та був затриманий на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу;

- обвинувачений ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальномупровадженніу тому числі понятих, які брали участь під час проведення обшуків, показання яких матимуть доказове значення у суді та їх зміна на користь обвинуваченого унеможливить об`єктивний розгляд кримінального провадження у суді та позбавить можливості притягти останнього до кримінальної відповідальності;

- обвинувачений ОСОБА_9 може вчиняти іншікримінальні правопорушення;

Разом з тим, інші більшм`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 , з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від суду, впливати на свідків, місце проживання яких йому відомо, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення;

- особиста порука - на адресу прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_9 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що на думку сторони обвинувачення негативно характеризує його особистість;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням підвартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає йому можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, прокурор просив суд продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні інкриміновані ризики, заперечували проти обставини, що ОСОБА_9 переховувався від органів досудового розслідування. При цьому достатньою мірою запобіжного заходу вважали більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник покладалися на розсуд суду.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисник вважали за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід.

Дружина обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_13 пояснила, що чоловік більше двох місяців не проживав разом із сім`єю, всі виклики до слідчого отримувала вона особисто та не могла повідомити ОСОБА_9 , оскільки будь-який зв`язок з ним був відсутній та про місце його перебування їй відомо не було. Також повідомила, що ОСОБА_9 дізнався про виклики до слідчого в день коли він з`явився до дому, де його відразу затримали працівники поліції на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду від 18.02.2021 року, а тому останній належним чином не повідомлявся про виклики до слідчого, не знав, що він перебуває в розшуку, а тому відповідно і не ухилявся від органів досудового розслідування.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку сторін дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Так, наразі підстав для зміни застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують наступні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню:

- обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину та може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду через побоювання майбутнього покарання, окрім того обвинувачений тривалий час перебував у розшуку та був затриманий на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави про наданнядозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 , з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від суду;

- особиста порука - на адресу прокуратури або суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_9 ;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

З урахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням підвартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає йому можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, серед яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкі злочини, оскільки санкція статей передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_13 з приводу того, що ОСОБА_9 не знав про досудове розслідування, про виклики до слідчого ОСОБА_14 оскільки в період з листопада 2020 року по 17.02.2021 року не проживав вдома куди надходили виклики, а тому не ухилявся від органів досудового розслідування так як не був належно повідомлений, колегія суддів ставиться критично з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_13 є дружиною, тобто близьким родичем обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, а тому її покази щодо непроживання чоловіка впродовж двох місяців вдома та неотримання ним викликів до слідчого на думку колегії суддів спрямовані задля зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою на більш м`який. Водночас, будь-яких інших доказів на підтвердження факту непроживання ОСОБА_9 разом з дружиною та відсутність зв`язку між ними, стороною захисту не надано.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, а альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більш суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Висновок суду щодо необхідності продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ґрунтується на вищевикладених обставинах, що не свідчать про зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 переховувався від органів досудового розслідування, перебуваючи у розшуку, то ця обставина відповідає меті та підставі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, а санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років із конфіскацією майна, санкція ч. 3 ст. 313 КК Українипередбачає покарання у виді позбавлення волі від 5до 12 років із конфіскацією майна.

Вказана обставина є превалюючою над наступними обставинами, встановленими ст. 178 КПК України, а саме: доведеними стороною захисту те що обвинувачений не має судимостей, наявність у останнього місця роботи, також суду не надано доказів, що обвинувачений не може перебувати за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Водночас під час судового засідання захисником ОСОБА_8 було заявлено клопотання про накладення стягнення та здійснення приводу до старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 , оскільки він належно повідомлений та не з`явився в судове засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 140 КПК України, рішення про здійснення приводу приймається: під час судового провадження - судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи.

Ч. 3 ст. 142 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.

На думку колегії суддів заявлене клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так в судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 надано копію Витягу з Наказу № 362 о/с від 26.07.2021 року, відповідно до якого встановлено, що слідчий ОСОБА_14 перебуває у щорічній оплачуваній відпустці з 28.07.2021 року по 17.08.2021 року.

Сторона захисту стверджувала, що ОСОБА_14 повідомлений щодо виклику в судове засідання належним чином, оскільки викликався через місце роботи, про що прокурору надано копію вищезазначеного Витягу.

Суд не може погодитися з твердженням сторони захисту щодо обізнаності ОСОБА_14 про його виклик до суду, оскільки отримання копії зазначеної ухвали посадовими особами з установи де працює ОСОБА_14 не є беззаперечним доказом щодо належного повідомлення ОСОБА_14 особисто.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_14 ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08.07.2021 року, колегія суддів вважає, що останній не повідомлений належним чином про його виклик в судове засідання в якості свідка, а тому підстави для застосування приводу до останнього відсутні та відповідно клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого продовжити на два місяці з 05 серпня 2021 року до 03 жовтня 2021 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 щодо застосування приводу до слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3