Справа № 350/942/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2021 року селище Рожнятів

Слідчий суддя Рожнятівського районного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000006,-

В С Т А Н О В И В:
У своїй скарзі представник потерпілого, адвокат ОСОБА_4 просить скасувати постанову від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000006.

Свої вимоги мотивує тим, що кримінальне провадження №0000006, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

З даною постановою про закриття кримінального провадження представник заявника і сам заявник не згідний, вважають її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного КПК України. У скарзі ОСОБА_4 зазначає, що досудовим розслідуванням проведені не всі можливі слідчі дії, внаслідок чого, висновок про відсутність складу кримінального проступку є передчасним.

Крім того, постанова містить неточності з приводу того, ким вона складена, оскільки прізвище особи, яке вказане у вступній її частині не збігається із прізвищем особи, яка постанову підписала.

Кримінальне провадження закрито за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, що неможливо встановити об`єктивну сторону, тобто що саме внаслідок дій гр. ОСОБА_5 , потерпілий отримав тілесні ушкодження, хоча описує даний конфлікт між потерпілим та ОСОБА_5 , який мав місце 01.07.2020 року. Такий висновок побудовано на поясненнях потерпілого ОСОБА_3 , особи яка нанесла побої потерпілому - ОСОБА_5 ,свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,неповнолітнього ОСОБА_9 .

Однак, такий висновок зроблено не на підставі перевірки і дослідження всіх обставинам, які мають значення для справи. ОСОБА_3 конкретно вказує на особу ОСОБА_5 який наносив йому тілесні ушкодження, а також на причини виникнення конфлікту, що останній, проїжджаючи по АДРЕСА_1 , намагався наїхати на нього, ОСОБА_3 автомобілем і сам зачепив машиною коси для косіння трави, які він ніс з поля. Після чого ОСОБА_5 вийшов з машини та наніс ОСОБА_3 рукою удари в голову та ногами в область правого стегна. Згідно висновку експерта № 187 від 14.07.2020 року у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження: синець в ділянці правого стегна, який утворився від дії тупого предмета , міг утворитися як при нанесенні удару таким предметом у вищевказану ділянку тіла, так і при падінні і ударі вказаною вище ділянкою тіла до тупого твердого предмета,може відповідати терміну вказаному в постанові, про що свідчить: синець брудно-фіолетового. Експерт також вказує на наявність набряку правої половини обличчя,однак в підсумку висновку експерта описано тільки наявність тілесних ушкоджень в ділянці правого стегна. Ніякого конфлікту в ОСОБА_3 з іншими особами в цей час і день в нього не було.

По даних матеріалах по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000006 дізнавач-інспектор СД Рожнятівського ВП Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 06.10.2020 року вже виносила постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, однак вона була скасована ухвалою Рожнятівського районного суду від 06.11.2020 року та вказано на недоліки при проведенні дізнання та прийняття постанови про закриття кримінального провадження.

В той же час, дізнавачем, хоча і проведено додатковий допит свідка ОСОБА_6 та вказано в постанові, що остання ствердила, що бачила частину конфлікту між її чоловіком та ОСОБА_11 та нанесення останнім удару в голову чоловіка, однак зробила висновок по закриття кримінального провадження за відсутності складу правопорушення, пославшись на непослідовність показів свідка.

Окрім того, в оскаржуваній постанові дізнавач-начальник покликається на те, що в секторі дізнання Рожнятівського ВП Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області перебували матеріали кримінального провадження №0000006 від 01.07.2020 та з обвинувальним актом направлена до суду, як доказ ненанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та нанесення ударів ОСОБА_3 , проте з показів, які містяться в даному провадженні, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 теж безпосередньо не бачили нанесення ударів ОСОБА_3 , а прийшли коли конфлікт закінчився, проте дізнавач ОСОБА_12 зробив висновок, що достатньо доказів для направлення справи до суду відносно ОСОБА_3 з обвинувальним актом.

Вважає, що в сукупності є всі підстави вважати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України відносно потерпілого ОСОБА_3 . З усього вищевказаного вбачається поверхневість і неповнота досудового розслідування кримінального провадження по факту нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У судове засідання ОСОБА_4 не прибув, направив суду заяву в якій скаргу підтримав у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про день розгляду скарги повідомлялись судом належним чином, проте неявка представника сектору дізнання згідно вимог ст. 306 КПК України не є перешкодою у розгляді скарги по суті.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Встановлено, що оскаржувану постанову було прийнято 18.12.2020, однак представник ОСОБА_3 , вказує, що постанову ними отримано тільки 23 квітня 2021 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 304 КПК скарги на рішення слідчого можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Оскільки, матеріалів кримінального провадження у розпорядження слідчого судді не надано, докази отримання потерпілим оскаржуваної постанови раніше в матеріалах справи відсутні, тому приходжу до висновку, що дану скаргу подано із дотримання встановлених законодавством строків.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів вбачається, що у провадженні сектору дізнання Рожнятівського відділення поліції Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області перебували матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2020, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України.

За змістом ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як і ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: - зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; - мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Рішення слідчого у формі постанови про закриття кримінального провадження можливе після дослідження ним всіх обставин, оцінки ним кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та з відображенням в постанові результатів такої оцінки доказів.

Так, аналізуючи зміст оскаржуваної постанови дізнавача-начальника сектору дізнання Рожнятівського ВП Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 07.07.2020 року за №0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в межах доводів скарги вбачається, що в обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження у постанові начальником сектору дізнання викладено суть конфліктної ситуації, що виникла на 01.07.2020 року в с.Вербівка Івано-Франківської області, показання свідків по даному кримінальному провадженні і міститься посилання на положення на те, що неможливо встановити складову кримінального правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, тобто, що саме внаслідок дій громадянина ОСОБА_5 потерпілий отримав тілесні ушкодження. Відсутність хоча б однієї із складових кримінального правопорушення виключає сам склад правопорушення. В даному випадку відсутня одна складова кримінального правопорушення, а тому відсутній склад правопорушення в цілому. Вчинене ж даного кримінального правопорушення іншою особою виключає сам потерпілий.

Прийняте рішення про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто, за відсутністю складу злочину по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , що є кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 125 КК України, є необґрунтованим з правової точки зору, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2020 за №0000006 дізнавачем лише констатуються дані отримані під час досудового розслідування з показань свідків, потерпілого та висновку експертизи, але не дається оцінка доказам.

Поясненнями потерпілого, які доводяться висновком судово-медичного експерта, підтверджено, що в потерпілого ОСОБА_3 виявлено тілесне ушкодження, синець в ділянці правого стегна, який утворився від дії тупого предмета, однак дізнавач не встановила, яким шляхом ці тілесні ушкодження отримані.

При цьому, слідчий суддя, враховуючи, що ним вже розглядається скарга потерпілого в даному кримінальному провадженні на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, в контексті доводів та обґрунтування скарги, вважає за необхідне наголосити органу досудового розслідування про те, що постанова не містять посилань на докази усунення недоліків вказаних в ухвалі слідчого судді від 06 листопада 2020 року. Фактично дізнавач, до оскаржуваної постанови внесла зміни тільки з приводу повторного допиту свідка ОСОБА_6 , яка на думку дізнавача дає непослідовні свідчення, при цьому в таких діях дізнавача вбачається формальний підхід. Не зрозуміло на підставі яких доказів дізвачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ст. 3 Конституції України, утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Право кожного на правову допомогу закріплено у ч. 1 ст. 59 Конституції України.

У статті 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, одним із яких є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, серед яких відповідно до п. 25 ч.1 ст. 3 КПК України є потерпілий.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Таким чином, забезпечення гарантованих Конституцією прав і свобод людини і громадянина у кримінальному судочинстві обумовлено не формальним визнанням особи тим чи іншим учасником кримінального провадження, а наявністю певних сутнісних ознак, що характеризують фактичне положення цієї особи як такої, що потребує забезпечення відповідного права.

Будь-яка гарантія кримінального процесу поширюється на кожного учасника кримінальних процесуальних правовідносин. Надання кожному, залученому до сфери кримінального судочинства можливості використовувати всі гарантії, передбачені у кримінальному процесі, є одночасно й умовою рівності всіх громадян перед законом та судом. Отже, захист прав потерпілого це сенс кримінального процесу.

Таким чином, захист прав потерпілого (жертви) випливає із загальних прав кожної людини, зокрема: право на рівний доступ до суду та рівність перед судом; право на відкритий судовий розгляд; право на судовий розгляд компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону тощо.

У цьому контексті важливого значення набуває положення, згідно якого суд зобов`язаний визначити істотним порушенням прав людини і основоположних свобод у разі порушення права на захист. Проте, у положеннях ст. 20 КПК України правом на захист забезпечений підозрюваний, обвинувачений, виправданий і засуджений. Між тим, у світлі рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи (Рекомендація R (85) 11 Комітету міністрів держав-членів відносно положення потерпілого у рамках кримінального права та кримінального процесу від 28.06.1985 р.) основною функцією кримінального правосуддя має бути задоволення запитів і охорона прав та законних інтересів й потерпілого.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Виходячи з вищевикладеного, є передбачені законом підстави для скасування постанови начальника сектору дізнання Рожнятівського ВП Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 07.07.2020 року за №0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки така перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.

Керуючись ст.ст.24, 40, 303, 304, 306, 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу на постанову про закриття кримінального провадження від 18 грудня 2020 року задовольнити.

Постанову дізнавача-начальника СД Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000006, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1