Дата документу 05.02.2021 Справа № 554/958/21
Провадження № 1-кс/554/2706/2021
У Х В А Л А

іменем України

05 лютого 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 , подане за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 16.03.2015, про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 , військовослужбовець строкової військової служби, та проходить її на посаді кулеметника 2 відділення 4 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .
Стрший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Однак, 12.11.2014 року старший солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без поважних причин, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до теперішнього часу до військової частини НОМЕР_1 не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, проводить на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , 12.11.2014 року, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжує ухилятися від її проходження до теперішнього часу, використовуючи вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

14.10.2015 ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням командира військової частини про вчинення кримінального правопорушення, актом службового розслідування, протоколами допитів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства та суду та продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється оскільки всупереч зазначених наказів з тимчасово окупованої території не повернувся на материкову частину України для подальшого проходження військової службита запобігання вчиненню останнім нових злочинів проти основ національної безпеки України.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, - виключно у разі, якщо крім наявних підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органів досудового розслідування. Вказана обставина органом досудового розслідування доведена.

Оцінюючи в сукупності викладене, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_4 , а також вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме позбавлення волі від 2 до 5 років, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_4 усіх слідчих та процесуальних дій, та запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, слід прийти до висновку про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення відповідно до ст. 183 КПК України, його необхідно доставити до суду з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує, просить задовольнити.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За правилами ч.2 ст.188 КПК України це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

05.02.2021 до Октябрського районного суду м. Полтави направлені клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Судом установлено, що слідчими Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 16.03.2015, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 14.10.2015 ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України.

14.10.2015 року ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Згідно з наданими разом з клопотанням матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що підтверджується зібраними доказами, а саме повідомленням командира військової частини про вчинення кримінального правопорушення, актом службового розслідування, протоколами допитів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, добровільно до правоохоронних органів не з`явився. Крім того, наявні достатні підстави вважати, що одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу може вчинити дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені. Тому слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання та надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 189-191, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Уповноважена службова особа, яка затримала особу на підставі ухвали негайно повинна повідомити про це слідчого третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 , прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 .

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного до суду, закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії, а також у разі відкликання ухвали прокурором.

Строк дії ухвали становить 6 (шість) місяців.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1