Справа № 127/792/18
Провадження №11-кп/801/543/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),
захисників : ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції), ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
представника потерпілої особи - адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , захисників обвинуваченої ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та захисників обвинуваченого ОСОБА_13 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року,
яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Херсон, українка, громадянка України, із вищою освітою, незаміжня, тимчасово не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді двох років обмеження волі
та
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Голдашівка Бершадського району Вінницької області, українець, громадянин України, із вищою освітою, неодружений, тимчасово не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України з призначенням йому покарання у виді трьох років обмеження волі.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_13 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 в рівних долях на користь дочірнього підприємства «Ізюминка» 71 773,19 грн. (сімдесят одна тисяча сімсот сімдесят три гривні дев`ятнадцять копійок) майнової шкоди, спричиненої злочином.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року на майно, яке вилучене під час огляду 14.11.2017, а саме на запальничку, полімерну каністру червоного кольору, всередині якої наявна рідина з різким та специфічним запахом, два змиви з бокових частин макету трамваю, змив з поверхні ручки каністри, сірник, два пакети білого кольору, деформовану обгорілу каністру, анкету на особу, яка прибула до готелю із зазначенням анкетних даних: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аркуш паперу із зазначенням інформації про бронювання номеру на ОСОБА_15 в готелі «Жовтневий» через сайт Booking.com. скасований.
Вирішено долю речових доказів, а саме:
- вилучені під час огляду деформований обгорілий предмет, тампони змивами, полімерну каністру з рідиною, вилучені під час огляду місця події запальничка, два пакети білого кольору, сірник, змив з ручки каністри, анкету на особу, яка прибула до готелю із зазначенням анкетних даних: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аркуш: паперу із зазначенням інформації про бронювання номеру на ОСОБА_15 в готелі «Жовтневий» через сайт «Booking.com», які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ухвалено знищити;
- декорацію у формі трамваю, що належить ДП «Ізюмінка», який переданий на відповідальне зберігання ДП «Ізюмінка» - ухвалено залишити останнім;
- вилучений оптичний носій інформації із відеозаписом з камер відеоспостереження ТЦ «Cloud» за 14.11.2017. Вилучений оптичний носій інформації із відеозаписом з камери мобільного телефону свідка ОСОБА_16
- вилучений оптичний носій інформації із відеозаписом з відеоспостереження готелю «Жовтневий» за період часу з 12.11.2017 по 14.11.2017, які долучені до матеріалів кримінального провадження ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження;
стягнуто на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 в рівних долях - в сумі 15 733, 16 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот тридцять три гривні шістнадцять копійок),

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_13 визнані винними у наступному.
ОСОБА_7 14 листопада 2017 року о 01:33 год., маючи умисел на хуліганство, прийшла до макету трамваю, що був розташований поблизу зупинки громадського транспорту «вул. Соборна» за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 10А, де діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, недотримуючись встановлених правил поведінки у громадських місцях, бажаючи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, намагаючись привернути якнайбільше уваги до свого злочину, з винятковим цинізмом, що виразилось в оголенні верхньої частини тулубу, з особливою зухвалістю, облила макет трамваю бензином, який заздалегідь приготувала для вчинення хуліганських дій. В цей час у ОСОБА_13 , який перебував на вказаній ділянці місцевості, виник умисел на хуліганство. Він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, недотримуючись встановлених правил поведінки у громадських місцях, бажаючи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з особливою зухвалістю, підпалив бензин, внаслідок чого виник осередок пожежі, який в подальшому підтримувала ОСОБА_7 , продовжувала обливати бензином макет трамваю та підпалювати його. Через хуліганські дії ОСОБА_13 та ОСОБА_7 було пошкоджено та приведено в непридатність декоративний трамвай, який був фотолокацією та одним з улюблених місць зібрання жителів м. Вінниці та його гостей.
В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить змінити вирок суду першої інстанції з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, вказати у мотивувальній та резолютивній частині вироку про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 солідарно на користь ДП «Ізюминка» матеріальну шкоду в розмірі 71 773, 19 грн, доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про результати вирішення цивільного позову, вказати у резолютивній частині вироку, що початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на виконання вироку, вказати у мотивувальній та резолютивних частинах вироку про зарахування відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строку перебування під вартою ОСОБА_7 в строк відбування покарання з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до вимог законодавства, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Крім того, оскільки запобіжний захід стосовно обвинувачених не застосовувався, початок строку відбування покарання мав бути визначений з дня їх затримання на виконання вироку. Також, ОСОБА_7 було затримано та поміщено до ІТТ№1 м. Вінниці 14.11.2017, а 16.11.2017 її було звільнено зпід варти ії зали суду, а тому необхідно було зарахувати цей строк у строк відбування покарання. Крім того, у резолютивній частині вироку в порушення ч.1 ст. 129 КПК України не заначено, яке рішення прийняв суд при вирішенні цивільного позову.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та призначити кримінальне провадження до нового розгляду в суді першої інстанції.
Вирок вважає незаконним з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 відмовилась на підготовчому засіданні від захисника у його відсутності, суд першої інстанції в порушення ч.2 ст. 54 КПК України продовжив розгляд кримінального провадження, не було належним чином обвинуваченій роз`яснено право на захист у відповідності до ст. 20 КПК України, немає відомостей про те, що їй були відкриті матеріали кримінального провадження. Суд у вироку послався як на доказ доведеності вини обвинувачених на відеозаписи, що містяться на оптичних носіях, які не визнані речовими доказами та не досліджуючи їх безпосередньо у судовому засіданні. Стороною захисту заявлялось клопотання про призначення комісійної судово-товарознавчої експертизи, однак було відмовлено у клопотанні, чим порушено вимоги закону. Суд при ухваленні вироку взяв до уваги дані бухгалтерського обліку ДП «Ізюминка», які ґрунтуються на первинних документах бухгалтерського обліку та стягнув з обвинувачених в рівних долях майнову шкоду, спричинену злочином. В мотивувальній частині вироку відсутня будь-яка мотивація задоволення цивільного позову, відсутнє посилання на норми матеріального права, на підставі яких був задоволений позов, розмір стягнутої шкоди значно перевищує розмір майнової шкоди, вказаної в обвинувальному акті. Під час ознайомлення та відтворення технічного носія інформації судового засідання ним були виявлені відсутність запису судового засідання та неможливість його відтворити. При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд не взяв до уваги те, що вона не заперечувала свою причетність до подій, зазначила у своїх показаннях про обставини вчиненого, вона є особою молодого віку, кримінальне правопорушення вчинила вперше, характеризується виключно позитивно, має міцні соціальні зв`язки, на профілактичних обліках в органах МВС, нарколога та психіатра не перебуває, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити їй покарання за ч.2 ст. 296 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1.2 ч.1 ст. 76 КК України. Вважає, що суд не врахував в повній мірі характеризуючі дані ОСОБА_7 , яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем працевлаштування, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не вчинила нового кримінального правопорушення, частково визнала свою вину.
В апеляційній скарзі захисники обвинуваченого ОСОБА_13 адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_14 просять змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_13 , звільнити його від відбування покарання за ч.2 ст. 296 КК України з випробуванням іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; цивільний позов просять залишити без розгляду.
Апеляційну скаргу мотивують тим, що зовнішня частина макету декорації трамвайчика постраждала частково та могла піддаватись ремонту та подальшій експлуатації через цілісність каркасу самої конструкції. Суд не мав права брати до уваги обставину вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що не є доведеним. Крім того, вважають кваліфікацію злочину за ознакою вчинення групою осіб невірною, оскільки ОСОБА_13 не був раніше знайомий з ОСОБА_7 , не мав наміру вчиняти будь-які хуліганські дії, заздалегідь не домовлявся з нею про їх спільне вчинення. Не погоджуються також з оцінкою завданих збитків декорації вуличного трамвайчика, оскільки декорація тривалий час перебувала в експлуатації. При призначенні покарання ОСОБА_13 суд безпідставно взяв до уваги обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_13 , в діях якого відсутня така ознака як вчинення кримінального правопорушення групою осіб. Суд не врахував обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 щире каяття та його особу, а саме те, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, є не судимою особою, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, а також досудову доповідь органу пробації про можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Заслухавши доповідь судді, захисників обвинуваченої ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги, обвинувачену ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_9 , який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги, представника потерпілої особи адвоката ОСОБА_11 , на переконання якого вирок в частині стягнення з обвинувачених на користь ДП «Ізюминка» матеріальної шкоди, є законним і обґрунтованим, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні та заперечив проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненому групою осіб обґрунтований та базується на досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, знищенням чи пошкодженням майна, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_13 ставлять під сумнів кваліфікацію злочину за ознакою його вчинення групою осіб, оскільки ОСОБА_13 не був раніше знайомий з ОСОБА_7 , не мав наміру вчиняти будь-які хуліганські дії та заздалегідь не домовлявся з нею про їх спільне вчинення, однак такі твердження є помилковими.
Згідно з ч.1 ст. 28 КК України злочин визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Група осіб без попередньої змови - це двоє або більше виконавців, які утворили групу для спільного вчинення злочину без попередньої домовленості між собою про це. Відсутність попередньої змови означає, що виконавці злочину до моменту його вчинення не обговорювали питання про його вчинення, не домовлялися про спільність своїх дій, розподіл ролей тощо.

У такому випадку характерне спонтанне, ситуативне об`єднання зусиль виконавців для досягнення загального злочинного результату безпосередньо перед його вчиненням або в процесі його вчинення. Учасники такої групи можуть бути не знайомі між собою. Діючи як співвиконавці, вони можуть разом розпочинати виконання об`єктивної сторони злочину або долучатися до злочину, вчинення якого іншим співвиконавцем вже розпочалося, але ще не закінчилося. Дії таких осіб мають бути погоджені стосовно об`єкта та об`єктивної сторони злочину, і ці особи повинні усвідомлювати, що діють спільно для досягнення єдиного злочинного результату. При цьому члени такої групи можуть застосовувати різні засоби і знаряддя, вчиняючи злочин.

Отже, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_13 за ч.2 ст. 296 КК України кваліфіковані вірно.

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо порушення місцевим судом права обвинуваченої ОСОБА_7 на захист, що виразилось у відмові обвинуваченої від захисника у його відсутності , її відмові від висловлювання думки щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду та відсутності відомостей про те, що їй були відкриті матеріали кримінального провадження, не заслуговують на увагу, оскільки відмова від захисника в підготовчому судовому засіданні у його відсутність та відмова від висловлення думки щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не є істотним порушенням вимог КПК України, які відповідно до ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення у кримінальному провадженні нового судового розгляду.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні підозрюваній ОСОБА_7 надано доступ до матеріалів досудового розслідування 09.01.2018 з 14:50 по 16:21 год. Жодних заперечень чи зауважень з її боку з приводу даної процесуальної дії матеріали кримінального провадження не містять.

Посилання захисника ОСОБА_8 на недопустимість доказу відеозаписів, які містяться на дисках із записами з відеокамер, оскільки походження вказаних відеозаписів, що містяться на оптичних носіях, є незрозумілим, та вони не визнані речовими доказами, є безпідставним.
Так, відеозаписи з камер відеоспостереження готелю «Жовтневий», ТЦ «CLOUD» які вилучені та збережені на СDR диски, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні постановами слідчого.
Захисник ОСОБА_8 також звертає увагу на порушення вимог закону при відмові судом в задоволенні клопотання про призначення комісійної судово-товарознавчої експертизи.
Колегія суддів вважає такі зауваження безпідставні.
Так, висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №88/18-21 від 05.01.2018, відповідно до якого ринкова вартість декорації у вигляді трамваю з діодним підсвічуванням (6300 х 1800), яка була встановлена як предмет зовнішнього інтер`єру біля вітрини магазину «Рошен» в м. Вінниця, вул. Соборна, 10А, з урахуванням зносу, станом на 14.11.2017, могла складати 59 850,00грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.), без врахування вартості витрат на монтаж (демонтаж) та транспортування.
Судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про призначення у кримінальному провадженні комісійної судово-товарознавчої експертизи, яка передбачає проведення дослідження за участі декількох експертів фахівців у одній галузі знань, у той же час, суд задовольнив клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_17 про призначення додаткової судово-товарознавчої експертизи. При цьому суд зазначив, що питання, які поставлені у клопотанні захисника за своєю суттю дублюють питання, які поставлені представником цивільного позивача. Отже, на вирішення експертів було поставлено питання, аналогічні вимогам захисника ОСОБА_9 , а саме : який розмір матеріальної шкоди, заподіяної ДП «Ізюмінка» , включаючи витрати на демонтаж, транспортування, зберігання і утилізацію пошкодженого майна, витрати на виготовлення, транспортування та демонтаж аналогічної декорації.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
В резолютивній частині вироку в порушення вимог ч.1 ст. 129 та ч.4 ст. 374 КПК України не зазначено, яке рішення прийняв суд при вирішенні цивільного позову.
Згідно ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При цьому, відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла сторона не зверталась до суду з відповідною заявою про визначення відповідальності ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у певних долях, відтак, вони мають нести солідарну відповідальність перед потерпілою особою.
Суд стягнув з обвинувачених 71 773, 19 грн, оскільки вартість знищеного майна згідно експертизи складає 59 580, 00 грн, проте, експертизою не було визначено вартість витрат на монтаж (демонтаж) та транспортування макету трамваю, а ці витрати ґрунтуються, виходячи з даних первинних документів бухгалтерського обліку, що суд обґрунтовано взяв до уваги.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про відсутність запису судового засідання на технічному носії інформації та про неможливість його відтворення не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченим покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особи винних та інші обставини, які істотно впливають на вид та розмір призначеного покарання.
Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_18 раніше не судимий, відсутні обставини, які пом`якшують його покарання та наявна обставина, яка його обтяжує вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, про що, зокрема, стверджувала свідок ОСОБА_19 , яка разом з ОСОБА_18 святкували день народження співробітника, чого не заперечував сам обвинувачений.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_13 про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_13 призначеного покарання, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
За таких обставин, суд правильно призначив покарання ОСОБА_13 у виді 3 років обмеження волі, однак помилково зазначив про початок строку його відбування з дня звернення вироку до виконання.
Так, згідно вимог ст. 535 КПК України звернення судового рішення до виконання це діяльність суду, яка полягає у видачі розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили для того, щоб довести до відома уповноважених органів, яке саме рішення та які його положення підлягають виконанню.
Строк відбування покарання у виді обмеження волі згідно ч.1 ст. 58 КВК України обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Оскільки запобіжний захід щодо ОСОБА_13 не застосовувався, початок строку відбування покарання обвинуваченому повинен бути визначений з дня його прибуття до виправного центру.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно врахував, що вона раніше не судима, відсутні обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Апеляційний суд, враховуючи вищевикладене, а також дослідивши характеристику ОСОБА_7 з місця її роботи, згідно якої вона працює з 1 лютого 2021 року на посаді кореспондента у КП «Дніпровська міська студія телебачення», де позитивно характеризується, а також, зважаючи на її молодий вік, її каяття та переосмислення скоєного, вважає за необхідне призначити їй покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України і таке покарання буде достатнє для її виправлення та сприятиме попередженню вчинення нею нових злочинів. Оскільки ОСОБА_7 було затримано та поміщено до ІТТ№1 м. Вінниці 14.11.2017, а 16.11.2017 її було звільнено з під варти із зали суду, тому відповідно до ч.5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати її строк перебування під вартою у строк відбування покарання з розрахунку, що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 та апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити частково.
Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та захисників обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_13 змінити.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та навчання.
В строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк тримання її під вартою з 14.11.2017 по 16.11.2017 з розрахунку один день тримання під вартою за два дні обмеження волі.
Вказати в мотивувальній та резолютивній частинах вироку про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 солідарно на користь ДП "Ізюминка" матеріальної шкоди в розмірі 71773, 19 гривень.
Доповнити резолютивну частину вироку про задоволення цивільного позову ДП "Ізюминка".
Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з дня його прибуття до виправного центру.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4