Справа № 201/9083/19
Провадження № - 1кп/201/132/2021
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001825 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого на посаді кочегара КП «Теплоенерго», має на утриманні матір та брата пенсійного віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

законний представник

потерпілого ОСОБА_8

захисник ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

20.07.2019 близько 15 години 20 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , рухався в Соборному районі в м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги з боку вул. Космічної в напрямку вул. Набережної Січеславської.

Під час руху ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при включеному на світлофорному об`єкті забороненому (червоному) сигналі світлофора, не зупинив керований ним автомобіль перед світлофорним об`єктом, продовжив рух, виїхав на регульований пішохідний перехід, внаслідок чого, в районі електричної опори № 18 допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину справа на ліво за напрямком його руху по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору для пішоходів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітньому пішоходу ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми кінцівок: садна на задній поверхні лівого плеча у нижній третині з частковим переходом на ліктьовий суглоб; відкритих уламкових переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток в середині третині зі зміщенням уламків під кутом, забійної рани на передній поверхні лівої гомілки в середній третині (в проекції перелому), які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2340 е від 24 липня 2019 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.30 «м» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №11/10.1/710 від 29.07.2019, виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.8.7.3 «е», 8.10 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

-п.8.7.3 «е» «сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють руху»;

-п.8.10 «у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5,62, якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів», невиконання яких перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав свою вину, розкаявся у скоєному. Надав пояснення, які повністю відповідають обставинам викладених в обвинувальному акті, зокрема про те, що в той день він керував автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 рухався в Соборному районі в м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги з боку вул. Космічної в напрямку вул. Набережної Січеславської. Побачив жовтий сигнал та думав, що встигне проїхати, однак коли під`їхав ближче то загорівся червоний і він побачив дітей, які вийшли на дорогу. Він відвернув кермо лівіше, щоб уникнути зіткнення, однак зачепив дитину правим дзеркалом автомобіля.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах.

Малолітній потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 20.07.2019 близько 15 години 20 хвилин він повертався з тренування по греблі та підійшовши до пішохідного переходу розташованого на набережній вулиці, натиснув кнопку світлофорного об`єкта, а коли загорівся зелений, почав переходити дорогу трохи пришвидшеним кроком, однак як тільки він почав рух, то його відразу збив автомобіль. Сам удар відбувся в ногу, свідомість він не втрачав і внаслідок удару отримав травму яка потребувала тривалого лікування.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.07.2019 року та доданих фототаблиць (т.2 а.с.8-13), видно, що місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано по вул. Набережна Перемоги з боку вул. Космічної в напрямку вул. Набережної Січеславської. Наїзд автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода відбувся на пішохідному переході. При огляді транспортного засобу була виявлена стертість бруду на передньому правому крилі та передніх правих дверях, розбито дзеркало заднього виду справа.

Протокол огляду від 22.07.2019 (т.2 а.с. 37), в ході якого оглянуто «CD-R (Patron) 52 х» на відеозапису якого зафіксовано світлофор на регульованому пішохідному переході на якому під час початку запису горить зелений сигнал для водіїв. Коли починається зміна сигналу (зелений починає блимати) на світлофорному об`єкти загоряється червоний сигнал для водіїв, в кадрі залишається один автомобіль синього кольору який рухається з боку вул. Космічна в напрямку вул. Набережна Січеславська в правій смузі для руху, не зупиняючись при увімкненому червоному сигналі продовжує рух та на 15 годин 11 хвилин 59 секунд виїжджає на пішохідний перехід при цьому скоює перестроювання з правого ряду в лівий. В цей час автомобілі які рухались за ним зупинились. Після цього на відео видно, що в район пішохідного переходу біжать люди з зустрічного напрямку виїжджає автомобіль швидкої допомоги.

В ході огляду диску в судовому засіданні встановлено, що на ньому маються записи, які описані в протоколі огляду, а також видно момент наїзду на пішохода.

Висновок експерта № 2340е від 24.07.2019 (т.2 а.с. 48-50),згідно якого за даними медичної документації, рентгенівського дослідження та при огляді у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми кінцівок: садна на задній поверхні лівого плеча у нижній третині з частковим переходом на ліктьовий суглоб; відкритих уламкових переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків під кутом, забійної рани на передній поверхні лівої гомілки в середній третині (в проекції перелому). Виявлені тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли в ліву половину тіла, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, за умов дорожньо- транспортної пригоди та отримані тілесні ушкодження отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в ДОДКЛ ,тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий в клопотанні. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Висновок експерта від 29.07.2019 № 11/10.1/710 (т.2 а.с.60-61), згідно якого в дані дорожній обстановці водій автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п.8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Технічна можливість запобігти вказаній ДТП в даній дорожній обстановці для водія автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху.

Вказані документи в своїй сукупності з описаними вище доказами підтверджують факт отримання ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП, що мала місце 20.07.2019 близько 15 години 20 хвилин за участі пішохода ОСОБА_7 та автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який не дотримався вимог п.п. 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, а отже суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена в повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Посилання сторони захисту на недопустимість всіх доказів з огляду на те, що процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні здійснював неуповноважений прокурор суд вважає необґрунтованим з наступних підстав.

Захисник в своїй заяві вказав, що ДТП сталось на території Соборного району, а отже процесуальне керівництво досудовим розслідуванням мав здійснювати прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, юрисдикція якого розповсюджується на територію Соборного району м. Дніпра. Процесуальне керівництво неналежного прокурора свідчить про те, що всі докази здобуті неналежним суб`єктом, а отже вони недопустимі.

КПК України містить термін підслідність, яким визначається орган та місце проведення досудового розслідування.

Зокрема ст. 218 КПК визначено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, а ст. 216 КПК визначено, що злочини передбачені ст. 286 КК України розслідуються органами поліції.

Статтею 2 Закону України «Про прокуратуру» закріплено функції прокуратури, до яких віднесено нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

Цей нагляд реалізується в порядку передбаченому КПК України у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням (ст. 36 КПК).

Підслідність і територіальна юрисдикція прокурора, з огляду на різні нормативні акти, якими вони врегульовуються, не завжди співпадають з адміністративно-територіальною одиницею району.

Досудове слідство у даному кримінальному провадженні здійснювалось СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, територіальна юрисдикція якого поширюється на всю територію м. Дніпра.

СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області знаходиться під територіальною юрисдикцією Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, а тому відсутні підстави стверджувати, що процесуальне керівництво у цьому провадженні здійснював неналежний прокурор.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до необережних тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого який має зареєстроване місце проживання, не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні престарілу матір і брата, з місця проживання характеризується позитивно, відшкодував частково матеріальну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин злочину, які встановлені судом, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, наслідки, які настали, суд приходить до висновку про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, оскільки незастосування додаткового покарання у даному випадку, з одного боку може створити уявлення безкарності, а з іншого, залишає ризик нараження на небезпеку учасників дорожнього руху в майбутньому.

При цьому посилання сторони захисту про те, що автомобіль являється джерелом доходу обвинуваченого суду не надано, а доводи про те, що обвинувачений повинен возити хворого брата на лікування не можуть бути підставою для незастосування такого заходу, оскільки суспільне небезпека на дорозі переважає над необхідність комфортно пересуватись містом, враховуючи те, що при сучасному розвитку інфраструктури та транспортного сполучення в м. Дніпро проблем з доставкою брата обвинуваченого до лікарні не має виникнути.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України в даному випадку, суд враховує позицію обвинуваченого, який розкаявся, його характеристику, яка позитивна як за місцем проживання, так і за місцем роботи, те що він має на утриманні престарілу матір та брата.

Також суд враховує, що обвинувачений вчинив дій на відшкодування шкоди, однак не в повному обсязі, пояснивши це відсутністю коштів. Суд вважає, що невідшкодування шкоди з причин тяжкого матеріального становища не може свідчити про відсутність такого наміру у обвинуваченого у майбутньому та не може бути єдиною причиною для незастосування правил ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене та висновки досудової доповіді, суд вважає, що обвинувачений зможе виправитись без відбуття основного покарання, а тому вважає за можливе застосування правила ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням.

Вирішуючи заявлений позивачем законним представником потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП в розмірі 2 037, 05 гривень (з урахуванням 25 000 гривень, які вже відшкодовані), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказані норми є загальними, в той час як чинний ЦК України містить спеціальні норми, щодо порядку відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Так, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Постановою від 04.07.2018 року Великої Палати Верховного Суду України у справі № 755/18006/15ц сформовано правовий висновок згідно якого у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого застрахована в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі встановленням лімітів виплати за шкоду завдану життю і здоров`ю в сумі 200 000 гривень та за шкоду завдану майну 100 000 гривень, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди та роз`яснити, що потерпілий має право звернутись до страхової компанії про стягнення матеріальної шкоди.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 250 000 гривень, суд вважає встановленим, що потерпілій протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час ДТП, моральних переживаннях потерпілого в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; моральних переживаннях потерпілого в зв`язку з порушенням нормальних життєвих зав`язків, викликаних травмою та неможливістю продовжувати той спосіб життя, який був у потерпілого до ДТП.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, його вік, а також матеріальний стан обвинуваченого. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілому протиправними діями обвинуваченого в 100 000 гривень.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2019.

Цивільний позов ОСОБА_8 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1256,08 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та потерпілому.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1