Справа № 638/4623/21
Провадження № 1-в/638/341/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 31.03.2021 року звернувся до суду з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення з 28.09.2018 по 25.07.2020 у строк покарання в порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIIІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд задовольнити його в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки підстави для застосування до ОСОБА_4 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції вищезазначеного Закону України № 838-VIIІ від 26.11.2015 відсутні.
Суд, заслухавши засудженого, прокурора, дослідивши отримані матеріали та особову справу засудженого, встановив наступне.
Вироком Решетиловського районного суду Полтавської області від 09.03.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно зі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк на 3 роки. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувався. В ході досудового розслідування кримінального провадження в Решетилівському РОВД Полтавської області у 2017 році до ОСОБА_4 була застосована міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
28.09.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави Полтавської області ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125, ч.1 ст.187 КК України.
Згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2019 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.187 КК України і остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.03.2017 року та остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Також визначено, що строк відбування покарання необхідно рахувати з 28.09.2018 року, строк триманння під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Даний вирок ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.04.2019 року залишено без змін.
Згідно вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.05.2019 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правовпорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2019 року, остаточно призначено покарання до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 покарання, що відбуте за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2019 року, за період з 28.09.2018 року по 30.05.2019 року включно.
Даний вирок ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.12.2019 року залишено без змін.
Вироком Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2019 року, остаточно призначено покарання до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Визначено, що строк відбування покарання необхідно рахувати з 28.09.2018 року. Продовжено строк тримання під вартою до набрання рішенням законної сили.
Даний вирок ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.04.2020 року залишено без змін.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2020 року задоволено подання начальника державної установи "Олексіївська виправна колонія №25" та визначено засудженому ОСОБА_4 покарання за наявності кільков вироків: Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.05.2019 року та Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року.
Так, ОСОБА_4 визначено засудженим 18 лютого 2020 року Київським районним судом м.Полтави за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 травня 2019 року остаточно визначено до відбуття покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі.
Засудждений просить зарахувати строк попереднього ув`язнення, який почався з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 28.09.2018 і закінчився на його думку 25.07.2020, у строк покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2020 року. При цьому він наголошує, що оскільки за даним вироком до покарання шляхом поглинання було приєднано невідбуте покарання, яке призначене Решетилівським районним судом Полтавської області на підставі вироку від 09.03.2017, яким його засуджено за злочин, вчинений до 20.06.2017 року, то і зараховувати у строк відбування покарання необхідно з розрахунку 1 день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
З таким доводами засудженого суд не погоджується з огляду на наступне.
Частиною 5 статті 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», яка набула чинності 24.12.2015) встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21.06.2017, редакцію частини 5 ст.72 КК України було змінено та перше речення цієї частини викладено наступним чином: "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті".
В п. 102-105 своєї постанови від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення частини 5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у частині 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні частини 2 ст. 4 КК України.
Так, відповідно до ч.2 статті 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Тобто, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Також, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
На підставі вивчених матеріалів справи встановлено, що строк попереднього ув`язнення у ОСОБА_4 почався з 28.09.2018 року, тобто після набрання чинності Закону № 2046-VIII. Суд звертає увагу, що інший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.06.2017 року відносно ОСОБА_4 не застосовувався. Посилання засудженого на вчинення ним злочину до 20.06.2017 року суд не приймає до уваги, оскільки щодо ОСОБА_4 не продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення, початок яких припадав би до 20.06.2017 року, в розумінні ультраактивної дії Закону № 838-VIII.
Крім того, положеннями ч. 5 ст. 72 КК України (в редакії Закону № 838-VIII) визначено, що зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі провадиться судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.03.2017 року ОСОБА_4 був засуджений за злочин, вчинений до 09.03.2017 року, та на підставі даного вироку звільнений від відбування покарання з умовним терміном, тобто фактично не відбував покарання. До ухвалення зазначеного вироку під час досудового розслідування до ОСОБА_4 була застосована міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, суд звертає увагу, що за вироком Решетиловського районного суду Полтавської області від 09.03.2017 року попереднє ув`язнення стосовно ОСОБА_4 не застосовувалось.
За вироками Київського районного суду м. Полтави від 11.01.2019 року, Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.05.2019 року, Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року ОСОБА_4 було засуджено за кримінальні правопорушення, які були ним вчинені вже після 20.06.2017 року, у зв`язку з чим період попереднього ув`язнення ОСОБА_4 (який почався 28.09.2018), на думку суду, підлягає зарахуванню у строк покарання в порядку, передбаченому Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

Крім того, суд наголошує, що незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, ст.72 КК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до Закону України № 838-VII від 26.11.2015 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1