Справа №-613/780/20 Провадження №-1-кп/613/38/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2021 року Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження №0000007 від 10 липня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мерефи Харківського району Харківської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 09.07.2020 о 15-00 год., маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись поблизу своєї городньої ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки з ОСОБА_4 , що сталася на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, схопила останню обома руками за волосся та повалила на коліна, після чого нанесла один удар правим коліном в область нижньої повіки лівого ока ОСОБА_4 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , утримуючи ОСОБА_4 за волосся, потягла останню по землі, коли остання знаходилась на колінах, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у виді синця в області нижньої повіки лівого ока, садна по передній поверхні області колінних суглобів, які за ступенем тяжкості відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/173-БГ/20 від 10.07.2020 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала частково. Пояснила, що 09.07.2020 ОСОБА_4 прийшла до неї на подвір`я з незнайомим чоловіком і на питання ОСОБА_5 про те, що вони там роблять, відповіла, що просто гуляють. На цьому ґрунті між ними зав`язався конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 схопила ОСОБА_4 за волосся, ОСОБА_4 впала на коліна, а чоловік, що був з нею вмішався та розняв їх. Ударів коліном по голові потерпілій не наносила, але нанесла один удар долонею лівої руки по підборіддю.
Цивільний позов не визнала, вважала, що потерпілою не надані медичні документи, що підтверджують її лікування, отже не підтверджено розмір шкоди.

Незважаючи на часткове визнання вини в інкримінованому їй кримінальному проступку, вина ОСОБА_5 повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими в ході судового розгляду:

-показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила в судовому засіданні, що 09.07.2020 вона з подругою / ОСОБА_6 / пішла нарвати траву, однак на змогла потрапити на поляну, оскільки ОСОБА_5 перегородила доступ і заявила, що це територія її подвір`я. Тоді вона звернулась до лісництва, лісник, що виїхав на місце, пояснив, що землі, де ОСОБА_5 посадила овочі, відноситься до території лісництва. Побачивши потерпілу та лісника ОСОБА_5 вийшла з будинку, почала висловлювати незадоволення, а потім схопила потерпілу за волосся та нанесла удар коліном. ОСОБА_4 стала кричати, що їй боляче, у відповідь ударів не наносила. Коли обвинувачена її відпустила, вона відійшла в сторону та викликала поліцію. Цивільний позов підтримала, просила його задовольнити;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що працює в ДП «Гутянський лісгосп», влітку 2020 року, точну дату не пам`ятає, надійшов виклик про незаконне пиляння лісу в с.Таверівка. По приїзду його зустріла раніше незнайома йому ОСОБА_4 та повела на місце, де з її слів якась жінка випиляла дерева. Поруч з будинком тієї жінки дійсно був ліс, однак без відповідних замірів було складно визначити, чи відноситься територія біля її будинку до території лісництва. ОСОБА_5 , з якою свідок також не був знайомим, вийшла з будинку та спитала, що вони роблять на її подвір`ї. Потім вона дала потерпілій ляпаса, потім схопила її за волосся, ОСОБА_4 впала на коліна. Також ОСОБА_5 нанесла потерпілій один удар коліном. ОСОБА_4 нічого не робила у відповідь, а свідок намагався їх розняти. В цілому конфлікт тривав 3-5 хвилин.

-висновком експерта №12-14/173-БГ/20 від 10 липня 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 мали місце тілесне ушкодження: синець в області нижньої повіки лівого ока, садна по передній поверхні області колінних суглобів. По ступеню тяжкості синець та садна, що малися у ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вищевказані ушкодження утворилися: синець - від ударної дії тупого твердого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого не знайшли свого відображення в характері ушкодження; садна від ударно-ковзаючої дії предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути і нерівності землі, при її падінні на коліна, можливо в період часу, вказаний в постанові, тобто 09.07.2020. Вищевказані ушкодження виникли від нанесення по тілу ОСОБА_4 не менше 2 травматичних впливів з прикладенням сили, достатньої для їх спричинення; дані, які б свідчили про можливість власноручного спричинення вказаних ушкоджень - відсутні /а.с. 13-14/;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.07.2020 за участю потерпілої ОСОБА_4 , під час якого потерпіла розповіла та показала на манекені про обставини кримінального правопорушення та фототаблицею /а.с. 15-17/;

-висновком експерта №12-14/174-БГ/20 від 13 липня 2020 року, відповідно до якого показання потерпілої, надані нею в ході слідчого експерименту щодо механізму виникнення тілесних ушкоджень, не протирічать судово-медичним даним по механізму їх спричинення, а саме: синець виник від ударної дії тупого твердого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого не знайшли свого відображення в характері ушкодження, але таким предметом могло бути і коліно зігнутої к колінному суглобі ноги людини; садна від ударно-ковзаючої дії предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути і нерівності землі, при її падінні на коліна, на що вона і вказала. Таким чином мав місце причино наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_5 , на які вказувала ОСОБА_4 під час проведення з нею слідчого експерименту, та тілесними ушкодженнями, що малися у неї відповідно до Висновку експерта №12-14/173-БГ/20 від. 10.07.2020 на її ім`я /а.с.19-20/;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2020 за участі свідка ОСОБА_7 , під час якого свідок розповів про обставини кримінального правопорушення та фототаблицею /а.с. 22-23/;

-висновком експерта №12-14/175-БГ/20 відповідно до якого показання свідка ОСОБА_7 , надані ним в ході слідчого експерименту щодо механізму виникнення у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, не протирічать судово-медичним даним по механізму їх спричинення, а саме: синець виник від ударної дії тупого твердого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого не знайшли свого відображення в характері ушкодження, але таким предметом могло бути і коліно зігнутої к колінному суглобі ноги людини; садна від ударно-ковзаючої дії предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути і нерівності землі, при її падінні на коліна. Таким чином мав місце причино наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_5 , на які вказував ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту, та тілесними ушкодженнями, що малися у потерпілої відповідно до Висновку експерта №12-14/173-БГ/20 від. 10.07.2020 на її ім`я /а.с.25-26/;

-даними протоколу слідчого експерименту від 14.07.2020 за участі ОСОБА_5 , під час якого обвинувачена розповіла свою версію подій та показала на манекені як схопила потерпілу за волосся та штовхнула, від чого остання впала на коліна та фото таблицею /а.с.32-33/;

-висновком експерта №12-14/175-БГ/20 відповідно до якого показання ОСОБА_5 , надані нею в ході слідчого експерименту щодо механізму виникнення у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, не протирічать судово-медичним даним по механізму їх спричинення, а саме саден по передній поверхні колінних суглобів, які виникли від ударно-ковзаючої дії предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути і нерівності землі, при її падінні ОСОБА_4 на коліна, на що і вказала ОСОБА_5 . Таким чином мав місце причино наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_5 , на які вона вказувала під час проведення з нею слідчого експерименту, та тілесними ушкодженнями по передній поверхні колінних суглобів, що малися у ОСОБА_4 відповідно до Висновку експерта №12-14/173-БГ/20 від. 10.07.2020 на її ім`я /а.с.19-20/;

Оцінюючи відповідно до вимог ст.94 КПК України як кожен доказ окремо так і сукупність зібраних та досліджених доказів, суд зазначає, що показання потерпілої і свідка узгоджуються між собою та не суперечать висновкам експертів та іншим даним, отриманим під час проведення слідчих дій. Отже всі докази перебувають у взаємозв`язку, та у своїй сукупності є достатніми для прийняття процесуального рішення по справі.

При цьому позицію обвинуваченої щодо часткового визнання вини та заперечення удару коліном суд розцінює як спосіб захисту.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працює.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість вчиненого, сукупність відомостей про особу обвинуваченої, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, бере до уваги той факт, що вона офіційно працює. Офіційне працевлаштування свідчить про те, що відбування покарання у виді громадських робіт може мати наслідком відрив від основної роботи. Водночас наявність постійного джерела доходу за місцем роботи свідчить про наявність можливості сплатити штраф.
Отже, зважаючи на положення ст.ст. 50, 65 КК України, суд вважає недоцільним призначення покарання у виді громадських робіт та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зважаючи на поведінку обвинуваченої ОСОБА_5 після вчинення проступку, її позицію, відсутність щирого каяття, суд вважає за необхідне призначити штраф у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України тобто 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченої моральну шкоду, заподіяну кримінальним проступком.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок заподіяного їй тілесного ушкодження в неї виникли сильні головні болі, порушився сон, виникла нервова напруга, вона має витрачати кошти на придбання ліків. Внаслідок вчиненого щодо неї кримінального правопорушення змінилось її життя, вона не має можливості працювати, забезпечувати себе і родину.
Моральну шкоду оцінює в 25000.00 грн.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 суд зазначає про таке.
Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства /п.2 ч.2 ст.23 ЦК України/ моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
В справі, що розглядається, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 у виді легкого тілесного ушкодження, отже, суд вважає, що дійсно протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_5 потерпілій було заподіяно цілком природні моральні страждання, які негативно вплинули на її фізичний стан, вимагали додаткових зусиль для організації життя потерпілої.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має врахувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала особа, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), враховує інші обставини. Зокрема, також враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, при цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Потерпілою суду не були надані документи, з яких би вбачалось яке саме лікування було їй призначено, тривалість такого лікування, його вартість, тощо. Тому, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер душевних страждань потерпілого /страждання, пов`язанні з відчуттям фізичного болю/, враховує ступень тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі потерпілої, пов`язаних з необхідністю витрачати час на лікування, відвідування поліції, суду, зважаючи на обставини справи, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, кошти в розмірі 2 500.00 грн.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не вбачається.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500.00 /дів тисячі п`ятсот/грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ