Справа № 583/1254/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка клопотання начальника Охтирського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області про роз`яснення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.11.2020 року відносно ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
26.04.2021 року від начальника Охтирського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області про роз`яснення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.11.2020 року відносно ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивує тим, що 16.12.2020 року до Охтирського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області на виконання надійшли розпорядження і копія вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 05.11.2020 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.2 ст.190, ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Крім того, 04.01.2021 року до Охтирського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області на виконання надійшли розпорядження і копія вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2020 року відносно ОСОБА_3 , засудженого за ч.2 ст. 190, ст.75,76 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Оскільки ОСОБА_3 засудженим за двома вироками Ленінського районного суду м.Харкова та Охтирського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області просить надати роз`яснення щодо виконання вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.11.2020 року.

Від представника Охтирського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області та прокурора надійшли заяви про розгляд справи у його відсутність, відповідно до положень ст. 380 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду заяви.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 05.11.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.2 ст.190, ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2020 року ОСОБА_3 , засудженого за ч.2 ст. 190, ст.75,76 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003року №7«Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.
Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.
У п. 1 постанови Пленуму Пленум Верховного Суду України Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вказано, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
За правовим висновком Верховного Суду від 27 березня 2018 року (провадження № 51-717км18) щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З таких обставин питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 необхідно вирішити з урахуванням норм ч. 4 ст. 70 КК України.
Таким чином, вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 05.11.2020 року та вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2020 року підлягають самостійному виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 372, 375, 376, 380 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника Охтирського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області про роз`яснення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.11.2020 року відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 05.11.2020 року, який набрав законної сили 08.12.2020 року та вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2020 року, який набрав законної сили 28.12.2020 року виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 7 днів з дня оголошення ухвали.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду: ОСОБА_1