Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/3423/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 359/757/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 111 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан Російської Федерації, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України),
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, до 09 вересня 2021 року включно.
Цією ж ухвалою ОСОБА_7 встановлена застава в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 гривень.
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що наведені у клопотанні прокурора дані, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, можливого переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності на території інших держав, зокрема на території РФ, повідомлення спільників про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі обвинуваченому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року щодо останнього, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_3 , поклавши на нього такі обов`язки: заборонити залишати вказане житло в період часу з 22 годин до 08 годин ранку; прибувати по першому виклику суду на визначений час; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з будь-якою особою визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити виїзд із кімнати 307 будинку АДРЕСА_4 без дозволу суду.
Захисник зазначає, що посилання суду першої інстанції при продовженні строку тримання під вартою на протоколи допиту свідків, а також на перелік проведених щодо ОСОБА_7 слідчих, негласних слідчих ( розшукових) дій на даному етапі судового провадження є недоречним, оскільки суд не вправі давати оцінку цим доказам, при тому, що тільки закінчено допит свідків і фактично розпочато вивчення та оцінка письмових доказів. Щодо наявності ризиків, на які посилається суд в своєму рішенні, то захисник вказує, що це лише припущення, оскільки жодних доказів на їх існування стороною обвинувачення надано не було, а інформація про те, що близькі родичі ОСОБА_7 перебувають за межами України та мають громадянство Російської Федерації - є недостовірною.
Також захисник зазначає що суд належним чином не дослідив обставини, що характеризують обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку- ОСОБА_10 , батьків пенсіонерів, які проживають у м. Харкові, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, є учасником антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.
Щодо ризику знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, то, як вказує сторона захисту, посилання на такий ризик є недоречним, оскільки орган досудового розслідування вже зібрав усі докази, як і необґрунтованим є ризик впливу на свідків, оскільки всі свідки у кримінальному провадженні вже допитані судом.
Крім того, захисник вважає, що оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 було також визначено заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 гривень, разом з тим, на переконання захисника, така сума для обвинуваченого є непомірною, оскільки на момент проходження служби ОСОБА_7 у військовій частині НОМЕР_1 , він мав посадовий оклад 12-14 тисяч гривень, мешкав у військовому гуртожитку вищевказаної військової частини.

До початку апеляційного розгляду провадження від захисника ОСОБА_9 надійшли доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , в яких викладено аналогічне за змістом обґрунтування апеляційних вимог сторони захисту.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисників на підтримку доводів апеляційної скарги з доповненнями, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000014 від 03 березня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 днів, до 09 вересня 2021 року включно, з мотивуванням прийнятого рішення.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.

Розглядаючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, повно та об'єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

Як убачається з наданих матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, є особливо тяжким, і санкція даної частини статті передбачає покарання на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією майна або без такої.

Приймаючи до уваги стадію розгляду даного кримінального провадження, те, що докази у провадженні судом в повній мірі не досліджені, і за таких обставин залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, то наведене свідчить про наявність ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, а тому будьяких підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року, з застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Цим спростовуються доводи апеляційної скарги з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою колегія суддів не встановила.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання; не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався; має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку- ОСОБА_10 , батьків пенсіонерів, які проживають у м. Харкові, є учасником бойових дій, має відзнаку Президента України, з огляду на висунуте йому обвинувачення - самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута на даний час шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, доводи апеляційної скарги з доповненнями про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження сторони захисту, що стороною обвинувачення не доведено їх наявність, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінальних правопорушень, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи сторони захисту в суді апеляційної інстанції, підтриманими обвинуваченим, щодо невинуватості останнього у вчиненні злочину, інкримінованого органом досудового розслідування - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Колегія суддів погоджується і з рішенням суду першої інстанції в частині визначення обвинуваченому застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, сума якої в змозі забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками, справедливою, здатною забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і не порушує права обвинуваченого, а тому підстав вважати її завідомо непомірною для ОСОБА_7 - колегія суддів не вбачає.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене згідно норм кримінального процесуального закону та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, а доводи та твердження сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на що вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , з доповненнями захисника ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422-1 КПК України,

колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , з доповненнями захисника ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, до 09 вересня 2021 року включно без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4