Провадження № 1-в/592/16/21

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування ст. 82 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

10.12.2020 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, в якому він просив розглянути його клопотання по заміні режиму в зв`язку із ст. 82 КВК України, так як він відбув покарання половину строку. Тому він просив розглянути його клопотання в його присутності і йому в цьому не відмовити (вхідний № 47869 від 10.12.2020 року) (а. с. 2) .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні даного клопотання та роз`яснити засудженому ОСОБА_4 його право на звернення із зазначеним клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання (виконання вироку) .

Оголосивши клопотання, вислухавши пояснення та думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 01.08.2018 року по справі № 578/565/18, провадження № 1-кп/575/109/18 ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 було ухвалено рахувати з моменту приведення вироку у виконання. Вирок набрав законної сили 17.01.2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/75623875) (а. п. 9-13) .

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 17.01.2019 року у справі № 578/565/18, провадження № 11-кп/816/133/19 вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 01.08.2018 року відносно ОСОБА_4 було залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на цей вирок без задоволення. Ухвала набрала законної сили 17.01.2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/79237818, http://reyestr.court.gov.ua/Review/79237444) (а. п. 14-) .

Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 15.11.2019 року по справі № 578/565/18, провадження № 1-кп/575/109/18 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 01.08.2018 року було етаповано з державної установи Харківська виправна колонія (№ 43) (м. Харків, вул. Таджицька, 17) до державної установи Сумський слідчий ізолятор (м. Суми, проїзд Гайовий, 19) для подальшого його доставлення до Великописарівського районного суду Сумської області для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000059 від 15.03.2018 року. Ухвала набрала законної сили 15.11.2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/85649289) (а. п. 19, 20) .

Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 29.04.2020 року по справі № 578/565/18, провадження № 1-в/575/10/20 у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , засудженого вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 01.08.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 06.05.2020 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/88999503) (а. п. 21-23) .

Із змісту листа начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень державної установи Сумський слідчий ізолятор майора внутрішньої служби ОСОБА_6 № 14/03-1273 від 22.02.2021 року вбачається, що надати особову справу засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливо у зв`язку з тим, що він 04.01.2021 року був направлений для відбування покарання до державної установи Харківська виправна колонія (№ 43) Харківської області. Станом на 22.02.2021 року до державної установи Сумський слідчий ізолятор не повертався (а. п. 8) .

Згідно ч. 3 ст. 63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Згідно ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Тобто положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Із змісту п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України вбачається, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Із змісту п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України вбачається, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. п. 2-4, 6, 7 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 7 КВК України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Із змісту абз. 16 ч. 1 ст. 107 КВК України вбачається, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому КВК України і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, звертатися до адміністрації з проханням внести подання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Згідно ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст. ст. 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

У відповідності до ч. 7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.

Згідно ч. 7 ст. 154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: - верховенство права; - законність; - рівність перед законом і судом; - доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; - змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; - безпосередність дослідження показань, речей і документів; - забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; - публічність; - диспозитивність; - гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; - розумність строків.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Аналізуючи встановлені обставини справи, приведені норми законів, які врегульовують вказані спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: - до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, до компетенції суду, який ухвалив вирок, віднесено вирішення клопотань, пов`язаних з виконанням вироку тільки щодо відстрочки виконання вироку, заміни покарання відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, тимчасового залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону до колонії, слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду) та вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Вирішення усіх інших питань, які виникають під час виконання вироків, віднесено до компетенції судів, в межах територіальної юрисдикції яких виконується вирок, або в межах територіальної юрисдикції яких засуджений відбуває покарання.

Враховуючи те, що Європейський суд з прав людини в рішеннях Лавентс проти Латвії , Верітас проти України та Сокуренко та Стригун проти України прийшов до правової позиції, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін суд встановлений законом поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, беручи до уваги положення ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, враховуючи ст. ст. 537, 539 КПК України, можна дійти висновку про те, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України здійснюється місцевими судами за місцем відбування засудженими покарання.

Отже, питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, з клопотанням про вирішення якого звернувся засуджений ОСОБА_4 , не відноситься до компетенції Ковпаківського районного суду м. Суми, а належить до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування ст. 82 КК України слід відмовити та роз`яснити засудженому ОСОБА_4 його право на звернення із зазначеним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369-372, 375, 376, 537, 539 КПК України; ст. ст. 74, 82 КК України; ст. ст. 107, 152, 154 КВК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування ст. 82 КК України відмовити.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 його право на звернення із зазначеним клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання (виконання вироку) .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив судове рішення (ухвалу) .

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1