Справа № 161/6126/19 Провадження №11-кп/802/317/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

В ході розгляду Луцьким міськрайонним судом Волинської області кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004458 від 03.12.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії, не відпали, а продовжують існувати.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року клопотання прокурора задоволено частково. Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 41 день, тобто до 15.03.2021 року включно.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_6 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, який відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілого, при цьому, вищевказані факти свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. А тому, суд прийшов до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. Разом із цим, враховуючи тривалість перебування під вартою у даній справі обвинуваченого ОСОБА_6 , з метою недопущення порушення розумних строків даного судового провадження та строків тримання обвинуваченого під вартою, раніше обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено на 41 день, частково задовольнивши клопотання прокурора. Оскільки ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, тому на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що суд виніс необґрунтоване, незаконне рішення. Вказує про відсутність будь-яких ризиків про які стверджує прокурор. Вважає, що є всі підстави для зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з тримання під вартою. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, обравши запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився. Прокурор не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю, а тому відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд проводиться за його відсутності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілого.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в клопотанні та в судовому засіданні суду першої інстанції підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, який відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, раніше судимий, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого та були наведені ним та його захисником в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить обвинувачений.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: