Справа № 473/4292/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2021 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Веселинівського районного суду Миколаївської області знаходиться вказане вище кримінальне провадження.
У судовому засіданні захисниками обвинуваченого було заявлено усне клопотання про неможливість дослідження матеріалів звукозапису, що міститься на носії інформації micro SD № 5574т від 18.04.2018 року, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтролю розмов або інших звуків, рухів та дій ОСОБА_7 , пов`язаних з його діяльністю або місцем перебування, на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області № 1458т від 15.03.2018 року та визнання його очевидно недопустимим доказом. Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_6 та захисник не прослуховували звукозапис при виконанні ст. 290 КПК України при ознайомленні з матеріалами справи, у зв`язку із відсутністю у слідчого відповідного спеціального програмного забезпечення, яке б дозволило здійснити таке ознайомлення з документами у формі прослуховування.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, та вважав за можливе дослідження аудіозапису проведення НСРД, наполягаючи на тому, що при ознайомленні з матеріалами справи стороні захисту надавався носій інформації micro SD № 5574т від 18.04.2018 року.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, клопотання захисника, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме згідно протоколу про результати аудіоконтролю відносно особи від 03.08.2018 року старшим оперуповноваженим в ОСВ 1 сектору ВБКОЗ УСБ України в Миколаївській області капітаном ОСОБА_8 , за участі відділу оперативного документування УСБУ в Миколаївській області, на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області № 1458т від 15.03.2018 року, у кримінальному провадженні № 0000039 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з дотриманням вимог статей 99, 104-107, 252, 258, 260 КПК України, із застосуванням спеціального технічного засобу для негласного аудіоконтролю Moskit-ST s/n НОМЕР_1 та носія інформації micro SD № 5574т від 18.04.2018 року, проведено аудіоконтроль особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В результаті проведення аудіоконтролю особи, оригінал запису розміщено на носії інформації micro SD № 5574т від 18.04.2018 року, що є додатком до зазначеного протоколу.
Згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинуваченому та захиснику були надані для ознайомлення матеріали розслідування. Разом з тим, в протоколі зазначено, що захисники не мали можливості скопіювати інформацію, що міститься на носії інформації micro SD.
Також, захисники посилаються на те, що їм не було відкрито звукозапис, що міститься на носії інформації micro SD № 5574т від 18.04.2018 року, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтролю розмов або інших звуків, рухів та дій особи, ні обвинувачений, ні захисники не прослуховували звукозапис цієї НСРД при виконанні ст. 290 КПК України при ознайомленні з матеріалами справи, у зв`язку з чим, просять визнати приєднаний до матеріалів справи аудіозапис на носії інформації недопустимим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.
Суд зауважує, що чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який згідно з частиною дванадцятою статті 290 КПК, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування. Коли стороні обвинувачення відомі всі докази, що і було встановлено в судовому засіданні, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.
Таким чином, не відкриття матеріалів стороною обвинувачення в порядку статті 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими доказами, що узгоджується з правовим висновком ВСУ від 16.03.2017 у справі № 5-364кс16.
Порядок отримання доказів з процесуальних джерел, яким є показання, речові докази, документи, висновки експертів, інші процесуальні дії, встановлюється вимогами КПК України і передбачає дотримання певних вимог: належний суб`єкт отримання доказів, законність процесуального джерела доказів, належність процесуального порядку отримання та належність фіксації результатів слідчої дії.
Статтею 63 Конституції України встановлено, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Згідно частини 1-3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як порушення права особи на захист.
Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Суд погоджується з доводами захисників обвинуваченого щодо недопустимості дослідження матеріалів звукозапису, що міститься на носії інформації micro SD № 5574т від 18.04.2018 року, оскільки вказаний аудіозапис не був відкритий обвинуваченому та його захиснику, а прокурором не доведено зворотнього при судовому розгляді.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що клопотання захисників про визнання доказу недопустимим підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 84, 86, 87, 89, 94, 99, 290, 349, 350, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим задовольнити.
Визнати недопустимим доказ сторони обвинувачення, а саме: матеріали звукозапису, що міститься на носії інформації micro SD № 5574т від 18.04.2018 року.
Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1