Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/531/2021 Справа № 641/2390/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі суду в м. Харкові у спрощеному провадженні (порядку) без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000178 від 13.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, офіційно працевлаштованого слюсарем у ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 13.10.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засуджений 13.10.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 року набрав законної сили 03.09.2015 року.

11.05.2018 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області згідно ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, ОСОБА_3 звільнений умовно-достроково на 1 рік 11 місяців від відбування основного покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 року із залишенням додаткової міри покарання позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки ( 36 місяців) з 11.05.2018 року до 11.05.2021 року.

23.07.2018 року прийнято до виконання Слобідським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

06.08.2018 року засуджений ОСОБА_5 прибув до уповноваженого органу з питань пробації, де йому були роз`яснені в усній та письмовій формі порядок та умови виконання покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, а також відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що він надав розписку та письмове пояснення, в якому зазначив, що його водійське посвідчення було вилучено співробітниками ДАІ, де воно знаходиться, йому не відомо.

Згідно даних, наданих Приватним підприємством «Транс-Сервіс» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на посаді водія автотранспортних засобів відділу пасажирських та вантажних перевезень у період з 23.06.2020 року по 14.01.2021 року. Під час прийняття на роботу ОСОБА_3 пред`явив ПП «Транс-Сервіс» оригінал свого посвідчення водія серія НОМЕР_1 .

22.11.2020 року ОСОБА_3 перебуваючи на робочій зміні, їхавши за маршрутом «Харків-Зміїв» по майдану Захисників України у м. Харкові за кермом маршрутного автобусу марки SETRA, модель S 315 NF, тип АВТОБУС-D, номер шасі НОМЕР_2 , зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , приблизно о 10 годині 30 хвилин здійснив посадку пасажирів у невстановленому місці. Тим самим звернув увагу проїжджаючого поряд екіпажу патрульної поліції Купол -2103 у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у результаті чого відносно ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі адміністративне правопорушення від 22.11.2020 року серії ЕАМ № 3463036 за ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно вказаної постанови водій, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив посадку пасажирів у невстановленому місці, чим порушив п.8.4 ПДР порушення вимог заборонених знаків. У подальшому ОСОБА_3 24.11.2020 року було сплачено штраф в повному обсязі за адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи 06.08.2018 року ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки тобто до 11.05.2021 року, письмово попередженим про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, діючи умисно, не виконав обов`язок утримуватися від заняття певною діяльністю, протягом строку, визначеного вироком суду, а саме продовжив керування транспортними засобами.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснював захисник адвокат ОСОБА_8 , подав заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі; ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального проступку за ч.1 ст. 389 КК України повністю доведена.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, офіційно працевлаштований слюсарем у ФОП « ОСОБА_4 », на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується задовільно.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, обставини скоєння даного кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин та з урахуванням вказаного відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність і передбачених цим законом санкцій вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави суми у розмірі десяти відсотків від заробітної плати ОСОБА_3 у межах санкції ч. 1 ст. 389 КК України.

Враховуючи, що обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення до повного відбуття додаткового покарання за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 року, суд, призначаючи покарання, керується положеннями ч.ч.1,3 ст. 71 КК України.

Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні

Керуючись ст.ст. 302, 368-371, 373, 374, 381, 382 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців виправних робіт, які мають відбуватися за місцем роботи засудженого, із провадженням відрахування в дохід держави суми у розмірі десяти відсотків від заробітної плати ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину додаткового покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 (шести) місяців виправних робіт, які мають відбуватися за місцем роботи засудженого, із провадженням відрахування в дохід держави суми у розмірі десяти відсотків від заробітної плати ОСОБА_3 з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) місяць.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1