Справа № 163/3356/20
Провадження № 1-кп/163/66/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000100 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лазірки Оржицького району Полтавської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у вересні 2020 року перебуваючи в полі неподалік села Лазірки Оржицького району Полтавської області незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, шляхом збору частини (листя) дикорослої рослини коноплі та в подальшому його виробництва шляхом відокремлення від дикорослої рослини коноплі та подріблення і висушування її частини (листя) масою 5,9078 грама і незаконно зберігав його без мети збуту за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . 01 листопада 2020 року ОСОБА_4 , зберігаючи наркотичний засіб при собі, виїхав пасажиром рейсового автобуса сполученням «Харків-Прага», а згодом «Кривий Ріг - Щецин», марки "VAN HOOL", номерний знак НОМЕР_1 , незаконно перевізши наркотичний засіб на територію митного поста "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби, де канабіс в кількості 5,9078 грама був виявлений і вилучений 01.11.2020 року під час проведення огляду місця події.
Крім цього, ОСОБА_4 о 23:14 годині 01 листопада 2020 року, їдучи в напрямку виїзду з України пасажиром рейсового автобуса "VAN HOOL", номерний знак НОМЕР_1 , сполученням «Кривий Ріг-Щецин», в пункті пропуску "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби, що в селі Старовойтове Ковельського (колишнього Любомльського) району Волинської області, намагався перемістити з приховуванням від митного контролю наркотичний засіб канабіс вагою 5,9078 грама, які приховав у правій кишені одягнутих на ньому джинсів, попередньо помістивши його до трьох послідовно вкладених один в одного безбарвних полімерних пакетів з пасовими замками та обмотавши безбарвною клейкою стрічко «скотч», однак свій намір до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки наркотичний засіб був виявлений під час митного контролю.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України.

В судовому засіданні сторони кримінального провадження подали на розгляд суду угоду про визнання винуватості від 14.04.2021.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторони уклали угоду на умовах визнання сукупності пом`якшуючих обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність корисливого мотиву та тяжких наслідків) такими обставинами, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину і в сукупності з відомостями про особу обвинуваченого дають підстави для призначення покарання більш м`якого виду, ніж передбачено ч.2 ст.305 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання: за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України на підставі ч.ч.1, 2 ст.69 КК України у вигляді штрафу 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30005 (тридцять тисяч п`ять) гривень; за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 (сімнадцять тисяч всімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у вигляді штрафу в розмірі 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30005 (тридцять тисяч п`ять) гривень.
В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд дійшов наступних висновків.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесені до категорії проступку за ч.1 ст.309 КК України, та тяжкого злочину за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам. Згідно положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, більш м`якого виду, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.305 КК України, однак достатньо обґрунтована наявністю підстав для застосування ч.1 ст.69 КК України, в тому числі, з огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, фізичну кількість предмета контрабанди, а також на особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
Корисливого мотиву в діях обвинуваченого не встановлено, через що на підставі ч.2 ст.59 КК України конфіскація його майна як додаткове покарання призначена бути не може.
Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Отже, суд встановив, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, зокрема, ст.ст.65, 69 КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Предмет злочину з його упакуванням як речові докази згідно зі ст.100 КПК України підлягають знищенню, паспорт та джинси поверненню володільцю; документи щодо проходження митного контролю, копії документів, належить залишити в матеріалах справи.
Судові витрати на проведення експертизи згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 14.04.2021 у кримінальному провадженні № 0000100 від 02.11.2020, укладену прокурором відділу Волинської обласної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України на підставі ч.ч.1, 2 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30005 (тридцять тисяч п`ять) гривень;
-за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 (сімнадцять тисяч всімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді штрафу в розмірі 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30005 (тридцять тисяч п`ять) гривень.

Долю речових доказів вирішити таким чином:
- 5,9078 грама канабісу (в перерахунку на висушену речовину), з його упакуванням, який зберігається в кімнаті речових доказів СВ УСБУ у Волинській області, знищити;
- паспорт громадянина України із серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , який переданий на відповідальне зберігання УДМС у Волинській області, повернути ОСОБА_4 , знявши накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2020 року арешт;

- джинси чорного кольору, які зберігаються у сейфі слідчого СВ УСБУ у Волинській області, повернути ОСОБА_4 , знявши накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2020 року арешт;

- акт про проведення огляду № 205020/2020/601113, контрольний талон для проходження по "зеленому коридору", світлокопію контрольного талону для проходження по "червоному коридору" серії КВІ № 584285, митну декларацію ОСОБА_4 , світлокопію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок судових витрат на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:суддя ОСОБА_1