печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4477/20-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка звернулась зі скаргою - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13 січня 2020 року.
В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_4 посилається на те, що він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Всупереч положенням ст. 214 КПК України, заява про вчинення злочину необґрунтовано не зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Посилаючись на вищезазначені обставини ОСОБА_4 просить зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за його заявою щодо прийняття суддею Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_5 неправосудного рішення.

Вислухавши представника особи, що звернулась зі скаргою, який в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити, встановивши, що представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд скарги належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги, а тому слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку направив до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення від 13 січня 2020 року, яку отримано 16 січня 2020 року.

Стосовно доводів викладених у заяві ОСОБА_4 слід зазначити, що положення ч. 2 ст. 126 Конституції України визначають те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Крім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року, де вказується, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».
При розгляді скарги слідчим суддею враховується, що заявник у поданій скарзі на бездіяльність з невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про можливе прийняття суддею Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_5 неправосудного рішення, у своїй заяві фактично не погоджується з ухваленими процесуальним рішенням судді, використовуючи заяву як поза процесуальний спосіб оскарження, поряд з тим, відсутність в заяві обставин, які б вказали на наявність розумних сумнівів правосудності вказаного судового рішення.

Також слід зазначити, що чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах, на що кожен громадянин має невід`ємне право (п. 57 Висновку № 11 за 2008 рік).

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятись за межами передбаченого законом процесуального порядку.

Таким чином, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають ст.ст. 120 та 126 Конституції України.

Зважаючи на викладене, відсутні підстави для внесення відомостей по заяві ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 214, 303-309 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13 січня 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1