Номер провадження: 11-кп/813/1320/21
Номер справи місцевого суду: 508/1043/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.04.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000030 від 10.03.2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.04.2021 року був продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_8 ,обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлений в попередніх судових рішеннях, яким відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшився, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в які просить суд скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з носінням засобів електронного контролю, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, судом істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не врахував, що прокурором не надані доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Суд не врахував, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, характеризується за місцем проживання позитивно, працює, має дружину та двох дітей, судимостей немає, стан його здоров`я незадовільний, обвинувачений має двох батьків, які потребують його догляду.
Захисник звертає увагу те, що ОСОБА_8 систематично, за першим викликом добровільно з`являвся до органів поліції та медичного закладу до обрання йому запобіжного заходу. Протягом понад 5 місяців ОСОБА_8 міг би переховуватися від слідства чи якось впливати на досудове розслідування, проте він цього не робив.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч.3 ст. 392 КПК України, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовуються з суду першої інстанції:

-ухвала про продовження строку тримання під вартою;

-клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті .

Так, в суді першої інстанції триває судовий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, а тому встановлення вини останнього у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, апеляційним судом при розгляді апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу не перевіряється, в зв`язку з чим не приймає до уваги доводи сторони захисту про недоведеність обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема доведено, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який був встановлений в попередніх судових рішеннях, не зменшився, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з огляду на тяжкість вчинених злочинів та обставини їх вчинення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлений ризик, який виправдовує тримання обвинуваченого під вартою, не зменшився.

Так, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_8 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, на думку апеляційного суду наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та необґрунтовано відхилив можливість застосування альтернативного запобіжного заходу, який забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, також є голослівними та надуманими, оскільки спростовуються змістом судового рішення, в якому містяться обґрунтовані висновки за цими обставинами.

При розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, характеризується за місцем проживання позитивно, працює, має дружину та двох дітей, судимостей немає, стан здоров`я незадовільний та має батьків, які зазначені в апеляційній скарзі, а також з урахуванням зазначених обставин прийняв рішення належним чином мотивувавши свої висновки.
При цьому, апеляційний суд вважає, що з огляду на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зазначені обставини суттєво не зменшують встановлений ризик та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини, встановлення яких є обов`язковим при продовженні тримання особи під вартою, відповідно до приписів ст.ст. ст. 199, 331, 422-1 КПК України, а також врахував дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, так як більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наявним ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При таких обставинах, відповідно до положень ст. 422-1 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника підтвердження не знайшли, передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.04.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000030 від 10.03.2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 21.04.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3