Сквирський районний суд Київської області
Справа № 381/533/18
Провадження № 1-кп/376/48/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2021 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира, Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002245 від 29.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Сквирського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002245 від 29.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 4 КК України.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002245 від 29.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 4 КК України призначено до розгляду у підготовче судове засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, клопотання обґрунтовано тим, що в обвинувальному акті викладено події та факти, які не відповідають фактичним обставинам справи скоєного злочину, не вказані інші особи, які скоїли злочин, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Обвинувачені підтримали клопотання захисника та просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Потерпіла підтримала заявлене клопотання захисника, просила його задовольнити та обвинувальний акт повернути прокурору, оскільки на її думку, він не відповідає ст. 291 КПК України.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

За ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Аналогічна позиція зазначена в рішенні від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії».

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до положень статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 7 КПК України до загальних засад кримінального провадження віднесено, крім іншого: верховенство права, законність, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність, розумні строки.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За приписами ч. 1 ст. 337 означеного Кодексу, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 цього ж Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.

Отже, за наведених вимог Кримінального процесуального закону, суд в підготовчому судовому засіданні має перевірити обвинувальний акт на предмет його відповідності не тільки положень ст. 291 цього закону, а й дотримання слідчим чи прокурором під час складення обвинувального акту засад кримінального провадження.

Зокрема, згідно з п.п. 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення, дату та місце його складення та затвердження. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

Як встановлено судом, всупереч показам обвинувачених та потерпілої, органом досудового розслідування взагалі не надано правову оцінку діям основних діючих осіб та можливих співучасників при скоєнні злочину, зокрема діям водія таксі ОСОБА_8 та його напарника ОСОБА_9 .

На думку суду, такі дії органу досудового слідства суперечать ст. 27 КК України, яка передбачає, що співвиконавцем є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення вчинила кримінальне правопорушення.

Крім того, зазначені обставини можуть впливати на кваліфікацію, об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, інкримінованого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також підлягають обов`язковому доказуванню в ході кримінального провадження та в разі визнання осіб винуватими мають бути обов`язково зазначені в змісті вироку (ч. 3 ст. 374 КПК України).

Отже, на думку суду, формулюючи обвинувачення, орган досудового слідства не зазначив всі необхідні для доказування обставини справи щодо вчинення об`єктивної і суб`єктивної сторони злочину інкримінованого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відсутність конкретного обвинувачення особи є передумовою порушення її гарантованого Законом права на захист та права на справедливий судовий розгляд, що є неприпустимим.

Зазначені істотні порушення норм кримінального процесуального закону є істотними та такими, що перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі отриманого обвинувального акту та здійсненню належної (визначеної КПК України) процедури судового розгляду, дотримання загальних засад судочинства, передбачених ст. 7 КПК України, їх неможливо усунути під час підготовчого судового засідання, оскільки вони потребують проведення відповідних процесуальних дій, які можуть виконати лише слідчі.

Також, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі Рожков проти РФ від 31.10.2013 року, в якій були встановлені порушення п. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що принцип рівності зброї у наданні сторонами доказів, передбачає зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді, а також встановлює, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище ніж інша сторона.

Зазначені вище обставини невідповідності обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, у контексті приписів ст.ст. 2, 7-9, 22-23, 110, 283 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю фактично нівелюють принципи безсторонності та неупередженості суду, безпосередності дослідження ним під час судового розгляду кримінального провадження по суті доказів сторін, принципів рівноправності та змагальності сторін, що унеможливлюють призначення судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, а відтак єдиним можливим та законним судовим рішенням, суд вважає повернення зазначеного обвинувального акту прокурору.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.

Керуючись вимогами ст.ст. 291, 314 317, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0002245 від 29.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 4 КК України прокурору, - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002245 від 29.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 4 КК України повернути прокурору відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області ОСОБА_10 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України.

Копію ухвали направити для виконання прокурору відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області ОСОБА_10 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції через Сквирський рйонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1