Справа № 199/4861/21
УХВАЛА

17.08.2021 року місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000273 від 15.05.2021 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти клопотання прокурора, а його захисник ОСОБА_6 просив, щоб у разі вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд визначив розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу та просили його змінити на нічний домашній арешт.

Проти таких клопотань захисників та обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор заперечував.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на 60 днів, вважає клопотання прокурора такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою, зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ), вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, що були ним вчинені через нетривалий час після відбуття ним покарання у виді позбавлення волі, два з яких є тяжкими кримінальними правопорушеннями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчинені повторно, і у разі доведеності його вини йому може бути призначене покарання до 6 років позбавлення волі. ОСОБА_4 в свою чергу також обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, проти власності, які він вчинив відповідно до обвинувального акту в період іспитового строку, встановленого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, за яким ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст. 289 КК України та йому призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
Крім того, суд враховує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор в своїх клопотаннях, ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дані про їх особи: ОСОБА_3 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий; ОСОБА_4 не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, стан здоров`я близької людини бабусі.
Все враховане, на думку суду, свідчить про те, що обвинувачені, усвідомлюючи покарання, яке їм загрожує, в разі визнання їх винними, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, які судом ще не допитані, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність існування ризиків, зазначених прокурором у клопотанні, а доводи сторони захисту щодо даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 не гарантують належну процесуальну поведінку обвинуваченого та можливість запобігання встановлених ризиків, тому суд вважає, що альтернативні запобіжні заходи на даний час не можуть бути застосовані.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Враховуючи вищевикладене та обставини кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченим, на думку свідчать про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд приходить до висновку про необхідність продовження дії раніше обраних запобіжних заходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15 жовтня 2021 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15 жовтня 2021 року включно.
В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суддя: