Ухвала
Іменем України
14 червня 2021 року

м. Київ
справа № 953/5210/21
провадження № 51-2863ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу,

до суду касаційної інстанції.

Однак, касаційна скарга ОСОБА_4 не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Згідно частин 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на зміст наведених положень процесуального закону ухвали слідчого судді не можуть бути оскаржені в касаційному порядку, що залишилось поза увагою ОСОБА_4 .
Крім того, ОСОБА_4 у касаційній скарзі, оскаржуючи ухвалу апеляційного суду,

не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні зазначеного судового рішення, які відповідно до ч. 1

ст. 438 КПК України є підставами для його скасування, у тому числі про що сформульовані її вимоги.
Натомість заявник в обґрунтування незаконності оскарженої ухвали посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України

не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Окрім зазначеного, вимоги ОСОБА_5 про скасування, у тому числі, ухвали слідчого судді, не узгоджуються з повноваженнями касаційного суду з огляду

на визначений процесуальним законом перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3