Справа № 212/1625/20
У Х В А Л А
11 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна та повернення арештованого майна власнику на відповідальне зберігання,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про скасування арешту, накладеного на автомобіль Ауді д.н.з НОМЕР_1 , ключі та технічний паспорт на автомобіль, в частині заборони користування зазначеним майном.
Клопотання мотивовано тим, що на теперішній час втрачено актуальність накладеного арешту, відпала потреба в арешті автомобіля, технічного паспорту в частині заборони користування цим майном, яке не є доказом у справі, з ним не проводилися жодні слідчі дії, зокрема експертизи, не встановлювалися у автомобілі засоби НСРД. Автомобіль є єдиним транспортним засобом ОСОБА_4 , який необхідний йому для пересування, і подальша заборона у користуванні майном є необґрунтованою та порушує право власності ОСОБА_4 . Зазначив, що, ймовірно, автомобіль зберігається вже тривалий час на відкритому майданчику, і як наслідок пошкоджується. Ймовірність призначення ОСОБА_4 конфіскації як додаткового покарання не може слугувати підставою для виключення автомобіля цивільного обороту на час судового слідства, яке проводиться тривалий час.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене його захисником клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що автомобіль може підлягати конфіскації як виду покарання, а користування ним обвинуваченим може призвести до втрати його цінності на момент виконання вироку, якщо такий вирок буде постановлений.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах, необхідних для вирішення клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.
Згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2020 року накладений арешт на майно, зокрема на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 легкового автомобіля марки AUDI А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий автомобіль марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова - НОМЕР_3 (т. 1, а.к.п. 163-164), які постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 від 10.01.2019 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000120 від 06.12.2019 (т.1, а.к.п. 161-162).
У мотивувальній частині ухвали слідчого судді від 10 січня 2020 року накладення арешту обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Завданням кримінального провадження є серед іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також застосування належної правової процедури до кожного учасника (стаття 2 КПК України).
При чому у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе, зокрема, до наслідків, які суттєво позначається на інтересах інших осіб (ч. 4 ст. 173 КПК України). Разом з тим, утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження. Тому, зважаючи на ризик відчуження обвинуваченим майна, накладення арешту шляхом заборони його відчуження та розпорядження є достатньо дієвим засобом забезпечення кримінального провадження.
Арешту майна можливий шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи наявний та встановлений ризик можливого відчуження майна, суд вважає, що невжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту в частині заборони відчуження та розпорядження може призвести до можливості його передачі, відчуження на користь третіх осіб або до настання інших наслідків, які унеможливлять виконання судового рішення в частині конфіскації майна обвинуваченого, якщо таке рішення буде постановлене за результатами судового розгляду цього кримінального провадження.
Одночасно з цим, суд бере до уваги умовний (потенційний) характер конфіскації майна як виду покарання з моменту накладення арешту з цією метою до моменту набрання законної сили обвинувальним вироком, яким буде призначено конфіскацію майна. Адже з урахуванням презумпції невинуватості, наявність у ОСОБА_4 процесуального статусу обвинуваченого не означає обов`язкового і однозначного постановлення щодо нього обвинувального вироку. Відтак можливе застосування в майбутньому конфіскації автомобіля як виду покарання не пропорційне обмеженню права користування обвинуваченим цим майном.
При цьому суд відхиляє доводи прокурора, що користування обвинуваченим автомобілем, щодо якого ставиться питання про скасування арешту, може призвести до його знецінення на момент виконання вироку, оскільки будь-які умисні зміни технічного стану включаються в поняття «розпорядження», а сторона захисту не заявляє про скасування арешту в цій частині, а звичайний знос майна в природних умовах, на думку суду, не зашкодить його використанню з визначеною метою.
Викладене свідчить про те, що в подальшому застосуванні арешту зазначеного у клопотанні захисника майна, зокрема автомобіля та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, в частині користування ним відпала потреба.
Що стосується вимоги захисника скасувати арешт, накладений на ключі від автомобіля Ауді, суд визнає їх необґрунтованими з урахуванням відсутності такого арешту за ухвалою слідчого судді від 10.01.2020, на яку посилається сторона захисту у своєму клопотанні, будь-які інші судові рішення про арешт майна в матеріалах кримінального провадження відсутні, а тому в цій частині клопотання суд відмовляє.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання захисника в частині скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.01.2020 на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 легкового автомобіля марки AUDI А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий автомобіль марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова - НОМЕР_3 в частині права користування зазначеним майном.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 частково.
Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2020 року на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 легкового автомобіля марки AUDI А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий автомобіль марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова - НОМЕР_3 - скасувати в частині заборони користування.
Дозволити ОСОБА_4 користування свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , легковим автомобілем марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , без можливості розпорядження та відчуження.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , легковий автомобіль марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова - НОМЕР_3 , передати власнику ОСОБА_4 відповідно до ст. 100 КПК України на відповідальне зберігання, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1