УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/6554/20

Номер провадження 1-кп/495/454/2021

17 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого одноособово судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, внесеного до ЄРДР № 0001450,
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
В провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, внесеного до ЄРДР № 0001450.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, прокурор просив об`єднати в одне провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 190 ч.2, ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України та ОСОБА_6 за ст.186 ч.2 КК України (№ 500/383/17) з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 185 ч.3 КК України (495/6554/20), присвоївши єдиний номер кримінального провадження 500/383/17.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути дане кримінальне провадження за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
У судове засідання потерпіла ОСОБА_8 надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути дане кримінальне провадження у її відсутність.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою у вигляді домашнього арешту. Не заперечував проти обєднання кримінальних проваджень.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого підтримала позицію свого підзахисного, просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Не заперечувала проти обєднання кримінальних проваджень.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
За змістом ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
З урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, враховуючи вік обвинуваченого, він неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході у вигляді домашнього арешту, порушив покладені на нього судом процесуальні обов`язки, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, та з урахуванням того, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений, потерпілі, свідки, у зв`язку з чим, суд дійшов до висновку, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню. Крім того, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне об`єднати в одне провадження матеріали кримінального за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 190 ч.2, ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України та ОСОБА_6 за ст. 186 ч.2 КК України (№ 500/383/17) з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 185 ч.3 КК України (495/6554/20).
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 334, 369-372, 392-395 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 .
Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 діб, який діє до 17.04.2021 року включно.
Об`єднати в одне провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 190 ч.2, ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України та ОСОБА_6 за ст.186 ч.2 КК України (№ 500/383/17) з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 185 ч.3 КК України (495/6554/20), присвоївши єдиний номер кримінального провадження 500/383/17 (номер провадження 1-кп/495/272/2021).
На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Ухвала суду про обєднання кримінальних провадженю оскаженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1