Справа № 464/243/19
пр.№ 1-кс/464/61/21
У Х В А Л А
про відмову у задоволенні скарги

07 квітня 2021 року м.Львів

слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 20.05.2020 та визнання бездіяльності прокурора протиправною, -
в с т а н о в и в :
заявник звернувся із скаргою, в якій просить скасувати постанову прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0003544 від 20.05.2020 та визнати бездіяльність прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 протиправною.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 09.01.2020 нею було отримано оскаржувану постанову. Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 КПК, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. В же час досудовий орган не вжив: всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування; необґрунтованість висновків, які містяться в постанові, щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим, та завчасність висновку про відсутність в діянні складу злочину або відсутність події злочину; непроведення слідчим необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі. Так, в постанові про закриття кримінального провадження лише вказується, що допитано в якості потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 . В постанові не дається оцінки проведеного досудового розслідування, не вказано про відсутність наявних доказів і про неможливість здобути докази винуватості особи в даному кримінальному провадження. Таким чином, постанова зводиться до констатації факту, що за один рік досудового розслідування було допитано потерпілого і свідка ОСОБА_8 , що суперечить вимогам до оформлення процесуальних документів, а саме ч. 5 ст. 110 КПК України. Крім того, не було проведено одночасного допиту з свідком ОСОБА_9 , свідком ОСОБА_10 , не було допитано очевидців події, тобто внаслідок бездіяльності правоохоронних органів не було вчинено жодної необхідної слідчої дії, що вказує на бездіяльність правоохоронних органів, внаслідок якої їй, як потерпілій, - дізнавачем ОСОБА_11 та прокурором ОСОБА_5 завдано шкоди законним правам та інтересам. Вважає, що необхідно встановити, що було зроблене під час досудового розслідування, а відтак, постанова прокурора повинна відповідати вимогам закону, а саме ст. 110 КПК України. В процесуальному документі чітко повинно бути зазначеним, що за один рік було зроблено, наслідки таких дій. Просить скасувати постанову прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0003544 від 20.05.2020 та визнати бездіяльність прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 протиправною.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримала, додатково пояснила. Що на підставі її заяви про злочин було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень. 20.05.2020 прокурором ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні прийнято постанову про закриття кримінального провадження. Таку постанову вона вважає незаконною, так, як не проведені усі слідчі дії, не проведені одночасні допити, не встановлені фактичні обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, не встановлено винних осіб. Їй не відомо, впродовж якого часу може тривати досудове розслідування у справах такої категорії, так само як не відомо чи закінчилися строки досудового розслідування. Вважає що слідчий не проводила жодних слідчих дій, а прокурор допустив недбалість, так як не контролював стан досудового розслідування, а в подальшому прийняв рішення про закриття кримінального провадження. Тому така його бездіяльність є протиправною.

Захисник ОСОБА_4 вказав, що постанова прокурора є незаконною, так як згідно положень КПК України не передбачено строків досудового розслідування для проступків. Так як кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України є проступком, тому у прокурора не було правових підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. Щодо визнання протиправною бездіяльності прокурора, вважає, що останній не дотримався розумних строків досудового розслідування, просить скасувати незаконну постану про закриття кримінального провадження, а бездіяльність прокурора визнати протиправною.

Прокурор в судове засідання не з`явився, направив суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності. Вважає, що підстав для задоволення скарги не має, так як у кримінальному провадженні завершилися строки досудового розслідування.

Слідчий суддя заслухавши скаржника, захисника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження приходить до наступного.

05.12.2018 до ЄРДР № 0003544 внесені відомості за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КПК України.

20.05.2020 прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним. Тому скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді за правилами статей 314 - 316 КПК України.

Так п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення про закриття кримінального провадження.

Підстави закриття кримінального провадження закріплені у ст. 284 КПК України.

Так, ч.1 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Статтею 5 КПК України передбачено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

У зв`язку із чим, згідно ч.1 ст. 219 КПК України, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення (20.05.2020) строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку, дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.

Згідно Прикінцевих положень КПК України зазначено, що Кодекс набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, крім положень, що стосуються кримінального провадження щодо кримінальних проступків, які вводяться в дію одночасно з набранням чинності законом України про кримінальні проступки.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII , яким зокрема внесені зміни Кримінальний процесуальний кодекс України згідно котрого введено в дію положення щодо кримінальних проступків набрав чинності з 01.07.2020.

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що 05.12.2018 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003544 на підставі заяви ОСОБА_3 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КПК України. Досудове розслідування проводив слідчий ОСОБА_11 , процесуальне керівництво здійснювали прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

14.01.2018 слідчим ОСОБА_14 , котрій було доручено проведення досудового розслідування 05.12.2018 прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

15.01.2019 прокурором ОСОБА_5 прийнято постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

06.04.2019 слідчим ОСОБА_11 прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, котра скасована ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 07.05.2019.

18.03.2020 слідчим ОСОБА_11 прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, котра скасована ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 31.03.2020.

20.05.2020 прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

З цього слідує, що на момент прийняття прокурором рішення про закриття кримінального провадження, не набув чинності закон, котрим введено в дію положення щодо проступків, а тому кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України у відповідності до положень ст. 12 КК України вважалося кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості.

Так як у кримінальному провадженні жодній особі не оголошено про підозру, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні згідно ч.1 ст. 219 КПК України, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення (20.05.2020) з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань становив дванадцять місяців.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з вище викладеного, у кримінальному провадженні неодноразово неодноразово приймалися рішення про закриття кримінального провадження та скасування таких рішень. Разом з тим, з 05.12.2018 по 20.05.2020 досудове розслідування тривало близько тринадцять з половиною місяців, що більше дванадцяти.

З цього слідує, що станом на 20.05.2020 у кримінальному провадженні № 0003544 минув строк досудового розслідування, і прокурором, котрий згідно постанови про призначення групи прокурорів від 05.12.2018 уповноважений на здійснення процесуального керівництва та прийняття рішень у кримінальному провадженні прийнято рішення на підставі п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження, саме з підстав закінчення стоку досудового розслідування.

При цьому, згідно п.10.ч.1 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру є обов`язком прокурора або слідчого.

Так як скаржником не наведено жодних доводів, про те, що строки досудового розслідування станом на 20.05.2020 не завершилися та не могли завершитися, або така постанова прийнята поза межами повноважень прокурора, котрий не може бути суб`єктом прийняття такого рішення, скарга в цій частині до задоволення не підлягає.

Крім того слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Пунктом 1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як вбачається із доводів скарги, та скаржник підтвердив у судовому засіданні нею не оскаржується бездіяльність прокурора ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, оскільки кримінальне провадження було зареєстрованим, а також бездіяльність щодо неповернення тимчасово вилученого майна, оскільки таке в неї не вилучалося.
Разом з тим, КПК України передбачена бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій та є одним із видів бездіяльності.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З цього слідує, що вищенаведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання потерпілого, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.

При цьому, відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Беручи до уваги, що скаржником ОСОБА_3 не доведено, що остання зверталася із клопотаннями до прокурора ОСОБА_5 , котрі не розглянуті у строки встановлені КПК України, що прокурором у кримінальному провадженні не вчинено процесуальні дії котрі він уповноважений та зобов`язаний вчинити у строки та порядку визначеному КПК України, та такі не вчинив, у зв`язку із чим скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності прокурора, то відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З аналізу положень, закріплених у вищевказаній статті КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає чіткий перелік ухвал, які може виносити слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, даний перелік є вичерпний та не підлягає розширеному тлумаченню. До цього переліку визнання протиправною бездіяльності посадової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, з приводу невнесення відомостей до ЄРДР, не входить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 309, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0003544 від 20.05.2020 та визнання бездіяльності прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 протиправною - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 08.04.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1