ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-кп/819/771/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

Захисника адвоката ОСОБА_6

Прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0003603 та №0001901 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2021, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2021 задоволено клопотання прокурора та строк тримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою продовжено по 20.08.2021 включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує про те, що суд дає хибну інформацію про те, що ОСОБА_8 ухилився від явки до суду у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

ОСОБА_8 дійсно змінив місце перебування з м. Херсон на м. Київ, де був затриманий.

Фактично суд повністю відкинув і не дав належної оцінки документальним доказам наявності у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, наявності матері, цивільної дружини, малолітньої дитини, постійного місця проживання, наявності потенційної роботи при зміні запобіжного заходу, а також той факт, що особа перебуває під вартою без вироку суду більше ніж півтора роки, при тому, що справа фактично лише починається слухатися по суті.

Крім того, у суду відсутні будь-які дані стосовно доказів вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, оскільки вина в інкримінованих правопорушеннях не доведена, серед п`яти епізодів розбою визнає один епізод, частково відшкодував шкоду.

Продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність ризиків, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, чого не було зроблено слідчим суддею.

Також зазначає, що розглядаючи питання за своєю ініціативою про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції грубо вийшов за межі основоположних засад та законодавчих принципів, оскільки кримінальний процес суворо забороняє судді одноособово вирішувати питання щодо продовження строку тримання під вартою особи без письмового клопотання прокурора.

Посилаючись на приписи ст. 331 КПК України для продовження запобіжного заходу на стадії підготовчого провадження, суд неправильно застосував процесуальні механізми.

Так, ст. 331 КПК України віднесена до глави 28 «Судовий розгляд», а процедура вирішення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу на стадії підготовчого провадження вказана у ст. 314 КПК України, відсилає до норм із цієї глави лише в межах ст. 342-345 КПК України і ці межі є виключними у контексті даної норми.

В ч. 3 ст. 315 КПК України передбачена можливість на стадії підготовчого засідання обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід.

Просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2021 скасувати, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 була заслухана думка прокурора, надані пояснення обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на матеріали кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна.

Крім того, ОСОБА_8 після зміни в ході судового розгляду справи запобіжного заходу на менш суворий домашній арешт, ухилився від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, на час взяття під варту офіційно працевлаштований не був, а отже не мав законного та стабільного джерела доходу, є особою раніше неодноразово судимою за злочини проти власності, покарання за які відбував реально, що свідчить про його негативну репутацію і може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень, а його соціальні зв`язки за місце проживання не є такими, які б при даних обставинах, впевнено гарантували його належну процесуальну поведінку та виключили б можливість настання зазначених ризиків, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього, перебуваючи на свободі він може переховуватися від суду та будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню і які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а також матеріалами апеляційної скарги та додатками до неї.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, негативну репутацію, наявність судимості, перебування у розшуку.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні, що нівелює доводи захисника про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, матері, цивільної дружини, малолітньої дитини, постійного місця проживання, наявності потенційної роботи.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , які були зазначені в апеляційній скарзі, а саме щодо терміну перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а також те, що відсутні будь-які дані стосовно доказів вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, оскільки вина в інкримінованих правопорушеннях не доведена, то вони позбавлені правових підстав, оскільки колегія суддів на даному етапі перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, так як судовий розгляд триває і давати оцінку тим чи іншим доказам, а також вирішувати питання щодо винності обвинуваченого колегія суддів вважає передчасним.

Також колегія суддів вважає хибними доводи захисника про неправильність посилання суду на норми ст. 331 КПК України на даному етапі судового розгляду, оскільки відповідно до ухвали суду від 23.06.2021 кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 перебуває на стадії судового розгляду (Глава 28 КПК України), тому питання щодо обрання, скасування або зміни запобіжного заходу в суді вирішується відповідно до вимог саме ст. 331 КПК України, а не на підставі ст. 314 КПК України як помилково зазначає захисник ОСОБА_6 вважаючи, що зазначене кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження (Глава 27 КПК України).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення конституційних прав обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість, затягування судового розгляду кримінального провадження, як про те вказує апелянт, колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2021, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .