ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/750/21 Суддя доповідач: ОСОБА_1
Справа № 953/6064/21 Слідчий суддя: ОСОБА_2
№ 1-кс/953/3179/21
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0002772 від 09.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 289, частиною 3 статті 307 КК України,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 14.03.2021, а саме на мобільний телефон Iphone Х imei НОМЕР_1 ; пістолет Форт-12Р, кал45 Rubber № НОМЕР_2 ; предмети, схожі на пістолетні набої з позначенням 45 Rubber в кількості 16 штук, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» по вул. Полтавський Шлях, б. 99, у м. Харкові, шляхом заборони їх відчуження, користування, та розпорядження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Майно, на яке накладено арешт, зобов`язано зберігати згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, представник власника вилученого майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, вилученого в ході обшуку 14.03.2021, а саме на мобільний телефон Iphone Х imei НОМЕР_1 ; пістолет Форт-12Р, кал45 Rubber № НОМЕР_2 ; предмети, схожі на пістолетні набої з позначенням 45 Rubber в кількості 16 штук, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов?язати слідчого у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0002772 від 09.08.202 повернути вищезазначене майно законному власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ОСОБА_7 сьогоднішнього дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 14 частиною 3 статті 289 КК України, не вручено.
Захисник зазначав, що зі змісту клопотання слідчого взагалі не зрозуміло, яке значення для кримінального провадження має вилучений мобільний телефон, які сліди кримінального правопорушення він на собі зберіг, або які ж відомості на ньому містяться, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; чи можливо даний телефон є об?єктом кримінально протиправних дій, або ж взагалі предметом, який вилучений із обігу. Жодних мотивів в клопотанні слідчим зазначено не було. Більш того, в клопотанні не наведено жодних аргументів, що вказаним телефоном користувався та володіє саме ОСОБА_7 .
Слідчим суддею взагалі було проігноровано посилання захисту на допущені порушення слідчим під час проведення обшуку імперативної норми частини 2 статті 167 КПК України, яка забороняє тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, а також мобільних терміналів систем зв?язку.
Також захисник зазначав, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог статті 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до статті 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв?язку для прийняття рішення. Ці обставини також вказують на необґрунтованість арешту.
Крім цього, адвокат ОСОБА_6 посилався на той факт, що клопотання про арешт майна подане прокурором з порушенням процесуальних строків, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання. Однак дана обставина була проігнорована слідчим суддею.
Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , а також прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі учасників судового провадження, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002772 від 09.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 14 частиною 3 статті 289, частиною 3 статті 307 КК України.
11.03.2021 постановою прокурору відділу прокуратури Харківської області підслідність у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0002772, визначена за СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області.
14.03.2021 на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено майно, а саме: мобільний телефон Iphone Х imei НОМЕР_1 ; пістолет Форт-12Р, кал45 Rubber № НОМЕР_2 ; предмети, схожі на пістолетні набої з позначенням 45 Rubber в кількості 16 штук, власником якого є ОСОБА_7 .
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 15.03.2021 вилучене під час обшуку, проведеного 14.03.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , вищезазначене майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР за № 0002772 від 09.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 14 частиною 3 статті 289, частиною 3 статті 307 КК України.
Задовольняючи клопотання прокурора про арешт вилученого під час проведення обшуку майна, а саме: мобільного телефону Iphone Х imei НОМЕР_1 ; пістолету Форт-12Р, кал45 Rubber № НОМЕР_2 ; предметів, схожих на пістолетні набої з позначенням 45 Rubber в кількості 16 штук, що належить ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно є речовими доказами та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що не позбавляє в подальшому власників майна звернутись у порядку встановленому КПК України з клопотанням про скасування арешту на майно.
З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), тобто з метою збереження речових доказів.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Колегія суддів зазначає, що ті обставини, які встановлені слідством на даний час дають достатні правові підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки під час розгляду клопотання у слідчого судді були усі підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002772 від 09.08.2020, тобто відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.
З врахуванням встановлених обставин та виходячи із положень статей 98, 170, 173 КПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що вилучене 14.03.2021 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке належить ОСОБА_7 , відповідає ознакам та критеріям речових доказів, та може бути предметом вчинення злочину, і з метою його збереження необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України та можливе використовування його як доказу у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , щодо порушення строків звернення прокурором з клопотанням про накладення арешту на майно, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки ці доводи були предметом перевірки під час розгляду клопотання та цим доводам слідчим суддею була надана правова оцінка, з якою погоджується й суд апеляційної інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність повідомлення про підозру ОСОБА_8 за частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 14 частиною 3 статті 289 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності снування ризиків, передбачених частиною 11 статті 170 КПК України.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , не є безумовними та беззаперечними підставами для висновку про відсутність необхідності у накладенні арешту на вказане майно.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про арешт майна постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані органом досудового розслідування матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, що зазначено прокурором у клопотанні про арешт майна.
З врахуванням встановлених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , оскільки прийшла до висновку, що ухвала слідчого судді прийнята із дотриманням вимог, передбачених статтями 172-173 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: