КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 ,та накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Duo» з нульовим ІМЕІ, сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», мобільний телефон марки «iPhone Х» білого кольору з нульовим ІМЕІ з сім карткою «Лайфселл», мобільний телефон марки «Самсунг» кнопковий з нульовим ІМЕІ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Camry» р.з. НОМЕР_1 , розкладний ніж чорного кольору, договір оренди транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , акт прийму-передачі транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , один ключ від транспортного засобу марки «Toyota Camry», картка від сім картки ТОВ «Лайвселл» на № НОМЕР_3 , стартовий пакет ПрАТ «ВФ Україна» на № НОМЕР_4 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене 29.05.2020 у ОСОБА_6 майно.
Обґрунтовуючи причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена без участі та повідомлення власника майна ОСОБА_6 та його захисника, а копію ухвали слідчого судді ОСОБА_6 отримав 07.12.2020.
У апеляційній скарзі захисник вказував на те, що постанова слідчого СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області від 31.05.2020 про визнання речовим доказом вилученого у ОСОБА_6 майна є незаконною, оскільки відсутні дані про відповідність вилученого майна ст. 98 КПК України.
У доданих до клопотання матеріалах відсутні докази того, що спірне майно є речовим доказом. Дані речі та документи не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, цінностями та речами, набутими кримінально протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено те, що потреби досудового розслідування виправдовують накладення арешту на майно, вилучене у ОСОБА_6 , а також можливість виконання завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна.
Слідчим суддею не враховано те, що наявна можливість без накладення арешту на майно отримати докази, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
На думку апелянта, слідчим суддею не встановлено те, що вилучені у ОСОБА_6 предмети та документи є доказом кримінального правопорушення, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, конфіскації майна.
Також, слідчим суддею, в порушення вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, встановлено заборону користування та розпорядження спірним майном без з`ясування обставин, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги те, що слідчим клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано пізніше наступного робочого дня після його вилучення, чим порушено вимоги ст. 171 КПК України.
Клопотання слідчого не містить доказів про необхідність накладення арешту на дане майно, а також про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
На думку захисника, слідчий суддя не дослідив питання про розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ОСОБА_6 .
Також, апелянт вважав, що обшук ОСОБА_6 та вилучення його майна проведено незаконно.
Прокурор, власник майна ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
02.03.2021 від прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду, у зв`язку із зайнятістю прокурорів групи прокурорів у даному кримінальному провадженні в інших судових засіданнях та слідчих діях.
Крім того, 02.03.2021 від захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.
Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна або його захисника, та дані про вручення їм ухвали слідчого судді у матеріалах справи відсутні.
Як зазначено у апеляційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 отримав 07.12.2020, тоді як подано апеляційну скаргу 10.12.2020, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не убачає підстав для розгляду питання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001621 від 29.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.
Згідно даних клопотання, 29.05.2020 приблизно о 07:15 год., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , неподалік під`їзду №2, тобто в громадському місці, у дворі багатоповерхових будинків густонаселеного району м. Бровари, діючи умисно, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі загальноприйняті правила суспільної моралі та норми поведінки, порушуючи право громадян на відпочинок, виражаючи явну неповагу до суспільства, бажаючи продемонструвати своє зверхнє ставлення до суспільства, тримаючи в руках невстановлені на даний час предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, почали з вказаних, заздалегідь заготовлених предметів для нанесення тілесних ушкоджень, стрільбу у бік будинків, припаркованих поряд з ними автомобілів та перехожих, в результаті чого пошкоджено майно громадян, а саме: склопакети вікон, автомобілі, по вул. Олімпійській, 2а у м. Бровари, а також спричинено тілесні ушкодження у виді вогнепального перелому кісток правої гомілки ОСОБА_31 та у вигляді проникаючого вогнепального поранення лівої половини грудної клітини та внутрішньої поверхні правого стегна ОСОБА_32 .
Згідно протоколу обшуку від 29.05.2020, складеного старшим слідчим СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_33 , у приміщенні «Столичний ринок», що за адресою: м. Київ, вул. Велика Кільцева, 110а, проведено особистий обшук ОСОБА_6 , у ході якого було виявлено та вилучено майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Duo» з нульовим ІМЕІ, сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», мобільний телефон марки «iPhone Х» білого кольору з нульовим ІМЕІ з сім карткою «Лайфселл», мобільний телефон марки «Самсунг» кнопковий з нульовим ІМЕІ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Camry» р.з. НОМЕР_1 , розкладний ніж чорного кольору, договір оренди транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , акт прийму-передачі транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , один ключ від транспортного засобу марки «Toyota Camry», картка від сім картки ТОВ «Лайвселл» на № НОМЕР_3 , стартовий пакет ПрАТ «ВФ Україна» на № НОМЕР_4 .
Постановою слідчого СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_34 від 31.05.2020 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001621 від 29.05.2020 вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Duo» з нульовим ІМЕІ, сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», мобільний телефон марки «iPhone Х» білого кольору з нульовим ІМЕІ з сім карткою «Лайфселл», мобільний телефон марки «Самсунг» кнопковий з нульовим ІМЕІ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Camry» р.з. НОМЕР_1 , розкладний ніж чорного кольору, договір оренди транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , акт прийму-передачі транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , один ключ від транспортного засобу марки «Toyota Camry», картка від сім картки ТОВ «Лайвселл» на № НОМЕР_3 , стартовий пакет ПрАТ «ВФ Україна» на № НОМЕР_4 .

02.06.2020 старший слідчий СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 ,звернувся до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, яке було вилучено 29.05.2020 під час особистого обшуку у ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Duo» з нульовим ІМЕІ, сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», мобільний телефон марки «iPhone Х» білого кольору з нульовим ІМЕІ з сім карткою «Лайфселл», мобільний телефон марки «Самсунг» кнопковий з нульовим ІМЕІ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Camry» р.з. НОМЕР_1 , розкладний ніж чорного кольору, договір оренди транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , акт прийму-передачі транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , один ключ від транспортного засобу марки «Toyota Camry», картка від сім картки ТОВ «Лайвселл» на № НОМЕР_3 , стартовий пакет ПрАТ «ВФ Україна» на № НОМЕР_4 .

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2020 задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Duo» з нульовим ІМЕІ, сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», мобільний телефон марки «iPhone Х» білого кольору з нульовим ІМЕІ з сім карткою «Лайфселл», мобільний телефон марки «Самсунг» кнопковий з нульовим ІМЕІ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Camry» р.з. НОМЕР_1 , розкладний ніж чорного кольору, договір оренди транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , акт прийму-передачі транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , один ключ від транспортного засобу марки «Toyota Camry», картка від сім картки ТОВ «Лайвселл» на № НОМЕР_3 , стартовий пакет ПрАТ «ВФ Україна» на № НОМЕР_4 .
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Duo» з нульовим ІМЕІ, сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», мобільний телефон марки «iPhone Х» білого кольору з нульовим ІМЕІ з сім карткою «Лайфселл», мобільний телефон марки «Самсунг» кнопковий з нульовим ІМЕІ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Camry» р.з. НОМЕР_1 , розкладний ніж чорного кольору, договір оренди транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , акт прийму-передачі транспортного засобу марки «AUDI Q8» р.з. НОМЕР_2 , один ключ від транспортного засобу марки «Toyota Camry», картка від сім картки ТОВ «Лайвселл» на № НОМЕР_3 , стартовий пакет ПрАТ «ВФ Україна» на № НОМЕР_4 ,з тих підстав, що дане майно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в межах кримінального провадження № 0001621 від 29.05.2020 та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане в оскаржуваній ухвалі майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене чи зникнути.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що постанова слідчого про визнання речовим доказом вилученого у ОСОБА_6 майна є незаконною, ретельно перевірялися колегією суддів та не знайшли свого підтвердження.
Посилання апелянта на те, що у доданих до клопотання матеріалах відсутні докази відповідності вилученого майна ознакам речових доказів, спростовуються матеріалами судового провадження, а саме постановою слідчого СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_34 від 31.05.2020, відповідно до якої, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Доводи захисника про те, що вилучені речі та документи не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, цінностями та речами, набутими кримінально протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначене майно може зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже воно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.
Твердження апелянта про те, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містить доказів про необхідність накладення арешту на дане майно, а також даних про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, спростовуються змістом клопотання слідчого та оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не встановлено підстави для накладення арешту, колегія суддів вважає надуманими, оскільки із матеріалів провадження вбачається, що клопотання прокурора та ухвала слідчого судді містять вказівки на правові підставі, зазначені у ст.ст. 171, 173 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, а саме арешт на майно накладений з метою забезпечення збереження речових доказів.
Посилання апелянта на те, що органом досудового розслідування клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано пізніше наступного робочого дня після його вилучення, не можуть бути безумною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді.
Твердження захисника про те, що слідчий суддя не дослідив питання про розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ОСОБА_6 , ретельно перевірялися колегією суддів та не знайшли свого підтвердження. Матеріали провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що обшук ОСОБА_6 та вилучення його майна проведено незаконно, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, проте підлягають перевірці під час розгляду по суті кримінального провадження судом першої інстанції.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3