КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 06 квітня 2021 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, неодружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, -

за участю: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 15 травня 2021 року, з одночасним визначенням застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 272 400,00 гривень та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися і продовжують існувати, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про його особу в їх сукупності, та прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.

Зокрема, зазначає про те, що слідчий звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не передбачено кримінальним процесуальним кодексом України.

Також, наголошує, що ОСОБА_5 пред`явлено необґрунтовану підозру. Так, зазначає, що органами досудового розслідування ні в клопотанні ні в підозрі ОСОБА_5 не наведено і не надано прямих доказів, які б підтверджували попередню зорганізованість у спільне об`єднання для готування або вчинення двох чи більше злочинів підозрюваним з іншими учасниками інкримінованого кримінального правопорушення; ознак стійкості об`єднання в розрізі ОСОБА_5 по відношенню до інших учасників кримінального правопорушення; доказів на підтвердження об`єднаності кримінальних правопорушень єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану; доказів обізнаності всіх учасників групи з цим планом, в тому числі і ОСОБА_5 . Також, не надано доказів знайомства учасників організованої групи між собою, що виключає кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України; доказів, які б підтверджували подію придбання та/або перевезення підозрюваним чи будь ким із перелічених в клопотанні осіб, метадону; та тих, які б свідчили про особисту участь ОСОБА_5 у вчиненні зберігання, збуту наркотичного засобу метадон.
З урахуванням наведено, вважає, що органами досудового розслідування не надано жодних належних доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також, захисник вважає, що органами досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 17 серпня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003982, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

17 грудня 2020 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, і наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 14 лютого 2021 року, та визначено заставу у розмірі 630 600, 00 грн.
09 лютого 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
12 лютого 2021 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 18 березня 2021 року, та визначено заставу у розмірі 272 400,00 грн.
15 березня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, вчинене повторно та організованою групою та придбанні, перевезенні та зберіганні сильнодіючого лікарського засобу з метою збуту, а також незаконному збуті сильнодіючого лікарського засобу вчинене повторно та організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 18 травня 2021 року.
12 березня 2021 року слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, залишивши раніше визначений розмір застави без змін.
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України.
Зокрема, слідчий суддядослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Всупереч доводам сторони захисту, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, у тому числі у вигляді домашнього арешту.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про недоведеність слідчим і прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, врахувавши положення ч. 4 ст. 182 КПК України правильно визначив розмір застави підозрюваному, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, врахувавши при цьому існуючі ризики та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, визначив заставу у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

У зв`язку з чим, доводи захисника про визначення слідчим суддею непомірного для підозрюваного розміру застави, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Твердження сторони захисту про те, що клопотання слідчого має назву, яка не відповідає ст. 199 КПК України, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, зважаючи на вищевикладені обставини провадження у їх сукупності.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останньої на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 , під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 15 травня 2021 року, з одночасним визначенням застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 753/5160/21 Справа №11-сс/824/2392/2021 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1