Справа № 487/5840/19
Провадження № 1-кп/487/206/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002575 від 29.06.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, перебуває у цивільному шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, є пенсіонером МВС України за вислугою років, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України,
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
29.06.2019 близько о 17:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на зупинці громадського транспорту «Рюміна», що розташована поруч з будинком №34 по пр.. Центральному в м. Миколаєві, де побачив ОСОБА_9 , яка у цей час розмовляла по належному їй мобільному телефону марки «Nokia X2» чорного кольору. Після чого, ОСОБА_6 діючи умисно, штовхнув ОСОБА_9 та шляхом ривку лівою рукою, намагався відкрито викрасти мобільний телефон марки «Nokia X2» чорного кольору, спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 300 грн. Однак, ОСОБА_6 довести злочин до кінця не зміг та не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне, оскільки його незаконні дії були зупинені сторонніми особами.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: незакінчений замах на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), у вчиненні якого визнається винним.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 29.06.2019 після 16:00 год. він зібрався їхати на дачу та стояв на зупинці маршрутного таксі, яка розташована за перехрестям пр.. Центрального та вул. Рюмина в м. Миколаєві. На зупинці було багато людей, приблизно 30 чоловік. Позаду себе почув крики : «Це він, це він», озирнувся та побачив, що якийсь чоловік вказує на нього, як на особу, яка хотіла викрасти телефон у якоїсь дівчини. Він став запитувати у якої саме дівчини, оскільки нікого не бачив. Свідок ОСОБА_11 знаходився на відстані приблизно 10 метрів від нього та потім намагався його затримати, хоча він і не збирався нікуди тікати. Після чого, незнайома жінка викликала поліцію. Працівники поліції відвезли його для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, однак в лікарні від відмовився проходити огляд, оскільки не заперечував, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, але події того дня пам`ятає добре. Потім його доставили до Заводського відділу поліції. Стверджував, що потерпілу ОСОБА_9 на зупинці в той день не бачив та вперше її побачив у суді. До вказаної події свідків, які допитувались судом, він не знав та не може пояснити їх покази. Просив суд його виправдати, оскільки ніяких протиправних дій він вчиняв та взяти до уваги, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, є пенсіонером ОСОБА_12 , але змушений зараз шукати роботу, оскільки має на утриманні хворих батьків.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, за вказаних вище обставин, його вина підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема:
Показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що влітку 2019 року в період часу з 16:30 до 17:00 год. вона разом з сином стояла на зупинці маршрутного таксі №163 «Рюміна», яка розташована на перехресті пр.. Центральний та вул. Рюміна. На зупинці було приблизно 10 чоловік. Знаходячись на зупинці вона тримаючи в одній руці мобільний телефон розмовляла по ньому, а в іншій руці тримала другий телефон на якому дивилась інформацію для співбесідника. В цей час, ліворуч від себе, побачила чоловіка, який намагався вихопити у неї з лівої руки телефон марки «Nokia X2». Вона міцніше схопила свій телефон. Інший чоловік, який стояв на відстані двох метрів від неї, намагався відштовхнути чоловіка, який намагався вирвати у неї телефон. Далі відбулась сварка, оскільки чоловік, який намагався вирвати у неї телефон, вийшов на дорогу та почав виражатися нецензурною лайкою. Чоловіком, який намагався вирвати у неї телефон, є саме обвинувачений ОСОБА_6 . Обвинувачений знаходився у нетверезому стані, від нього було чутно запах алкоголю. Обвинувачений не вирвав у неї з руки телефон тому, що його відштовхнув свідок ОСОБА_13 .. Обвинувачений намагався кинутися з кулаками на свідка ОСОБА_14 . Коли обвинувачений тільки підійшов на зупинку вона звернула на нього увагу, оскільки за місяць до цих подій, вона бачила як він на цій же зупинці, знаходячись у нетверезому стані, чіплявся до перехожих. Підтвердила, що обвинувачений схопив рукою її телефон та цілеспрямовано намагався його вирвати з її руки. Після сварки обвинувачений кричав, що він колишній міліціонер та йому нічого не буде.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , пояснив, що він у складі наряду патрульної поліції, отримавши повідомлення про грабіж, приїхав на перехрестя пр.. Центрального та вул. Рюміна в м. Миколаєві, де вже знаходився інший екіпаж патрульної поліції, біля якого знаходився обвинувачений ОСОБА_16 . На місці події, зі слів потерпілої стало відомо, що ОСОБА_6 намагався відкрито викрасти її мобільний телефон. На момент їхнього приїзду мобільний телефон знаходився у потерпілої. Також на місці події був свідок, який намагався затримати ОСОБА_6 . Вони опитували свідків на місці події, які пояснили, що ОСОБА_6 підійшов позаду до потерпілої та намагався вирвати у неї з руки мобільний телефон, але не зміг вирвати. Перший екіпаж патрульних передав їм підозрюваного ОСОБА_6 , повідомивши що на нього вказала потерпіла та свідки. Після цього, вони разом з підозрюваним поїхали до лікарні для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки у нього були явні ознаки алкогольного сп`яніння нестійка хода, запах алкоголю. ОСОБА_6 заперечував скоєння злочину, казав: «нічого такого не було».
В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що влітку 2019 року приблизно після 15:30 год. вона зустрілась зі знайомим ОСОБА_18 на зупинці маршрутних таксі, що їдуть в с. Сливино, яка розташована на перехресті пр.. Центрального та вул. Рюміна. На зупинці бачила жінку з дитиною. Потім почула крик дитини та побачила як до жінки, яка стояла попереду них, підскочив чоловік та вирвав у неї телефон, а інший чоловік його відштовхнув. Підтвердила, що саме обвинувачений ОСОБА_6 виривав у жінки телефон, оскільки він був поруч та вона його бачила. ОСОБА_6 був у дуже сильному стані алкогольного сп`яніння. Коли обвинувачений виривав телефон то нічого не казав, але потім він показував їй якесь посвідчення та погрожуючи казав їй, що вона ще його згадає. Потім вона викликала поліцію та залишилась чекати їх приїзду, щоб надати покази. На місце події приїжджало декілька нарядів поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що влітку 2019 року приблизно о 16:00 год. їхав на дачу, стояв на зупинці. Почув крик жінки та дитини а також чоловіче ричання, обернувся, побачив як незнайомий чоловік штовхає жінку, відштовхує дитину, намагається вирвати телефон з рук жінки. Він був на відстані 1,52 метри, відразу його заблокував та скрутив чоловіка. Чоловік не встиг вирвати телефон з рук жінки. Чоловік був у збудженому стані та поводив себе неадекватно, що свідчило про те, що він був у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. За статурою обвинувачений ОСОБА_6 схожий на чоловіка, який намагався вирвати телефон у потерпілої. Уточнив, що ці події могли відбуватися 29.06.2019, оскільки саме в цей день проводився огляд місця події, його допитували працівники поліції та він підписував протокол впізнання за фотознімками у відділку поліції.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що влітку 2019 року після 15:00 год. разом з ОСОБА_17 знаходився на зупинці маршруток №163 на перехресті пр.. Центрального та вул. Рюміна. На зупинці було багато людей, приблизно 8-10 чоловік. Попереду них стояла жінка з дитиною. Жінка тримала у руці телефон. Побачив як невідомий чоловік протягнув руку до телефону жінки. Жінка закричала. Підбіг свідок ОСОБА_11 та відтягнув того чоловіка.
Такі покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 є чіткими, послідовними та такими, що узгоджуються між собою, та узгоджуються з іншими дослідженими письмовими доказами. Також, суд звертає увагу, що жоден свідок до вказаної події не був знайомим з обвинуваченим ОСОБА_6 або з потерпілою ОСОБА_9 , не перебував у дружніх або неприязних стосунках, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів правдивість їх свідчень.
Крім того, винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України, підтверджується інформацією, яка міститься в досліджених судом письмових доказах, а саме:

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.06.2019 вбачається, що ОСОБА_9 звернулась до Заводського ВП із заявою в якій просить притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який 29.06.2019 приблизно о 17:00 год. на перехресті вул. Рюміна та пр.. Центрального в м. Миколаєві, відкрито намагався вирвати у неї з руки мобільний телефон «Nokia X2».
Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.06.2019 та таблиці зображень до нього, проведено огляд ділянки місцевості тротуару вздовж стіни будинку 34 по пр.. Центральному до вул. Рюміна в м. Миколаєві, де зі слів потерпілої ОСОБА_9 невідомий чоловік намагався заволодіти її мобільним телефоном «Nokia X2».
У протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2019 зафіксовано впізнання потерпілою ОСОБА_9 чоловіка, який зображено на фото №2 ( ОСОБА_6 ), який 29.06.2019 приблизно о 17:00 год. на перехресті пр.. Центрального та вул. Рюміна намагався вирвати у неї з рук мобільний телефон.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2019, свідок ОСОБА_19 впізнав на фото №3 ( ОСОБА_6 ) чоловіка, який 29.06.2019 приблизно о 17:00 год. на перехресті пр.. Центрального та вул. Рюміна намагався вирвати з рук мобільний телефон, та якого він затримав до приїзду поліції.
Довідкою ФОП ОСОБА_20 підтверджено, що вартість мобільного телефону марки «Nokia X2» станом на 29.06.2019 складає 300 грн.
Досліджені докази судом визнані належними, допустимими, достовірними, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження, а їх сукупність є достатньою для прийняття судом рішення про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні даного кримінального правопорушення. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_6 щодо не вчинення даного кримінального правопорушення та розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки його покази спростовані показами допитаних судом потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , які визнані судом належними та допустимими доказами. Будь-яких доказів які б виправдовували обвинуваченого або ставили під сумнів покази потерпілої та вказаних свідків в ході судового розгляду не встановлено.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що на момент події, що сталась 29.06.2019 року він знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона відчувала від нього сильний запах алкоголю. Свідок ОСОБА_17 пояснила, що обвинувачений знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_19 показав суду, що обвинувачений був у неадекватному, збудженому стані, що може бути викликано наркотичним або алкогольним сп`янінням. Свідок ОСОБА_15 пояснював, що обвинувачений мав ознаки алкогольного сп`яніння нестійка хода, запах алкоголю. З виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1578 встановлено, що 29.06.2019 о 18:10 год. лікарем Миколаївського обласного наркологічного диспансеру проведено огляд ОСОБА_6 в ході якого виявлено різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, гіперемія обличчя, але повний діагноз не встановлено, в зв`язку з відмовою від проходження медичного огляду. Таким чином, суд вважає доведеним факт перебування ОСОБА_6 на момент скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, що може свідчити про зміну свідомості та ставить під сумнів правильність сприйняття ним фактичних обставин події, відтворення їх у пам`яті обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає, вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186КК України доведеною, а кваліфікацію його дій вірною.
Статтею 65 КК України визначені загальні засади призначення покарання, відповідно до яких суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Таким чином, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд виходить з положень ст. 65-68 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 офіційно не працює, є пенсіонером МВС за вислугою років, перебуває у цивільному шлюбі, раніше до кримінальної та адміністративно відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, суд у мотивувальній частині вироку повинен зазначити обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_6 за вчинений злочин необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України та з урахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України, оскільки інші види покарання не можуть буди застосовані до обвинуваченого, який є пенсіонером і не має інших джерел доходів окрім пенсії, та саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В той же час, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні батьків похилого віку, а також враховуючи висновки органу пробації, які містяться у досудовій доповіді, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього та запобігти вчиненню ним нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази : мобільний телефон марки «Nokia X2», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 вважати повернутим власнику.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1