печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого в ході проведення обшуку від 07.06.2017 року, що належить ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000784 від 15.03.2017 року.

Адвокат, прокурор в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки не повідомили. На адресу суду надійшли заперечення слідчого, в яких осатаній просив відмовити у задоволенні скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що адвокат, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не направили, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не було надано ухвалу слідчого судді на підставі якого було проведено обшук, у кримінальному провадженні №0000784 від 15.03.2017 року, в ході якого було вилучено певні речі, як наслідок, слідчий суддя не може дійти висновку щодо не правомірного проведення обшуку, у зв`язку з чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 170, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1