Справа № 569/4789/21
УХВАЛА

14 липня 2021 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року на автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та повернути його йому у користування.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав клопотання, просив його задоволити з підстав викладених у ньому.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання за безпідставністю.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання за безпідставністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0005884 від 26.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
05.03.2021в ході проведення огляду місця події було вилучено: автомобіль VOLKSWAGENGOLF, р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які в подальшому постановою від 09.03.2021 приєднані до кримінального провадження в якості речового доказу.
Ухвалою слідчого судді від 10 березня 2021 року накладено арешт на вказаний вилучений в ході огляду автомобіль, встановлено заборону власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
Автомобіль марки VOLKSWAGENGOLF, р.н. НОМЕР_1 , було поміщено на спец майданчик що за адресою с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90.
Власником вилученого автомобіля, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.04.2019 є ОСОБА_7 .
Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі проведення експертиз.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.
Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Таким чином, особу може бути позбавлено власності лише в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При цьому при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено слідчим суддею, у рамках даного кримінального провадження №0005884 від 26.09.2019 ОСОБА_7 повідомлення про підозру не вручено. В ході проведення досудового розслідування з`ясовано усі обставини кримінального правопорушення, проведено експертом огляд транспортного засобу та проведено відповідні експертизи, а тому вилучення належного ОСОБА_7 автомобіля порушує його право власності на володіння та користування ним, та неповернення його власнику призводить до заподіяння значних збитків.
На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, а саме в передачі його на відповідальне зберігання без права відчуження, оскільки місцезнаходження вилученого майна не зашкодить досудовому розслідуванню та проведенню інших процесуальних дій та не вплине на правильність прийнятого судом рішення.
Керуючись ст. ст. 100, 170, 173, 174КПК України, ст. 321 ЦК України, Рішенням Європейського суду з прав людини, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задоволити.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2021 року на автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , шляхом скасування заборони власнику автомобіля, чи будьякій іншій особі користуватись вказаним автомобілем до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, залишивши арешт щодо заборони розпоряджатись транспортним засобом у будь який спосіб.

Зобов`язати дізнавача сектору дізнання Рівненського РУП ГУ Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 безоплатно повернути на відповідальне зберіганнявказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію ОСОБА_7 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 який поміщено на спец майданчик що за адресою АДРЕСА_2 на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, без права відчуження вказаного майна до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0005884 від 26.09.2019.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1