Кримінальне провадження № 1 кп-760/1892/21
Справа №760/5970/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 02.12.2020 року за №0005793, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Троїцьке Луганської області, з вищою освітою, одруженого, який працює підприємцем, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.12.2020 року, приблизно о 12 годині 25 хвилин, ОСОБА_6 увійшов до приміщення магазину «АТБ» за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 16-А та вирішив таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, ОСОБА_6 підійшов до скриньок зберігання речей у магазині «АТБ». Перебуваючи біля скриньок зберігання речей, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом віджиму замка, відкрив скриньку №19, тим самим незаконно проникнувши до місця відведеного для тимчасового зберігання матеріальних цінностей, яке класифікується як сховище, та взяв особисту річ ОСОБА_7 , а саме: сумку фірми «POWER IN EAVAS Collection». Згідно висновку експерта відділу товарознавчих та гемологічних досліджень №СЕ-19/111-20/59400-ТВ від 08.12.2020 року ринкова вартість однієї сумки ( портфель три відділення), що надана на дослідження, а саме на момент скоєння злочину становила 350 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене чуже майно, попрямував до виходу з магазину, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як при виході з магазину він був затриманий працівниками охорони магазину, а майно вилучене.

Допитаний в судому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення 02.12.2020 року, приблизно о 12 годині 25 хвилин, чужого майна, а саме сумки, яка належить потерпілому ОСОБА_7 , вартістю 350 гривень, та знаходилась в скринці для зберігання речей супермаркету «АТБ», при обставинах, що викладені у фабулі даного вироку, визнав повністю та дав пояснення щодо вчинення ним злочину, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, щиро кається у вчиненому, повністю визнає усі обставини злочину, викладені в обвинуваченні, кількість та вартість майна, яке він намагався викрасти. Також, визнає час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, встановлені в ході досудового розслідування. Зазначив суду, що жалкує про те, що сталося.

Обвинуваченому ОСОБА_6 та іншим учасникам процесу роз`яснені та зрозумілі суть обвинувачення та обставини провадження. Як пояснив ОСОБА_6 , під час досудового слідства та в суді він давав показання правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає вину у вчиненні злочину, щиро кається.

У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам процесу наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою, при дослідженні доказів суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , так як немає жодного сумніву в добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 , визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин, особу винного, який характеризується задовільно, перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, працює, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є його щире каяття, вчинення злочину в стані обмеженої осудності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку державного обвинувачення, а також враховуючи те, що, вчинений обвинуваченим, злочин віднесений до категорії тяжких злочинів, згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України

Разом з тим, враховуючи відношення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого, відсутність тяжких наслідків та претензій з боку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, зокрема психічного, суд дійшов до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки згідно ст. 76 КК України. Таке покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідне й достатнє для його перевиховання та виправлення, які можливі без ізоляції від суспільства, та попередження нових злочинів, буде відповідати цілям покарання.

Крім того, суд враховує те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 18 від 28.01.2021 року, проведеного Державною установою «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він підозрюється, страждав на Шизоафективний розлад, маніакальний тип, стан неповної ремісії (МКХ-10; F25/04). У нього також мали місце психічні та поведінкові розлади внаслідок епізодичного сполученого вживання алкоголю, наркотиків та психостимуляторів зі шкідливими наслідками (МКХ-10; F19.1).

ОСОБА_6 в теперішній час не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_6 за своїм психічним станом на теперішній час потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надания амбулаторної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до положень ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто такою яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

З положень статей 93, 94, 96 КК України убачається, що примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати в якості примусового заходу медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили в стані обмеженої осудності злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 96 КК України у разі призначення покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі примусове лікування здійснюється за місцем відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 504 КПК України, суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, у зв`язку з поверненням викраденого майна.

Долю речових доказів та процесуальних ватрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - здійснювати Київському міському психоневрологічному диспансеру № 5 (м. Київ, вул. Смоленська, 8).
Речовий доказ: сумку фірми «POWER IN EAVAS Collection» залишити потерпілому ОСОБА_7 ..

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 490 грн. 35 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1