ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1516/21 Справа № 205/6514/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002123 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, інваліда III групи, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 31.10.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком в один рік,
- 27.12.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком в 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді арешту строком на два місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом переведення менш суворого виду покарання у більш суворий та шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначене покарання у вигляді арешту переведено у позбавлення волі з розрахунку один день позбавлення волі за один день арешту та до призначеного покарання, частково, у вигляді двох років одинадцяти місяців позбавлення волі приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2018 року та остаточно за сукупністю вироків, визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 , 29.06.2019 року близько 13.00 години, перебуваючи поблизу будинку №3 по вул. Олександрова в м. Дніпро, де біля гаражу знайшов, тим самим, незаконно придбав медичний шприц ємністю 3 мл., в якому знаходиться рідина коричневого кольору, заповнена до позначки 1 мл., ззовні схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, обіг якого заборонено. Після чого, незаконно придбаний ним медичний шприц ємністю 3 мл. з рідиною в середині, поклавши до правої зовнішньої кишені, одягнених на ньому бриджів, прямував вздовж вказаних гаражів, де був зупинений працівниками поліції. Та відповідно до ст. 237 КПК України в ході проведення огляду місця події, за добровільною згодою у присутності двох понятих ОСОБА_7 , надав з правої зовнішньої кишені одягнених на ньому бриджів, медичний шприц ємністю 3 мл., в якому міститься рідина коричневого кольору масою 0,7500 г., містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0433 г.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції змінити в частині покарання ОСОБА_7 , і призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник обвинуваченого зазначає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є дуже суворим та таким, що підлягає зміні із застосуванням ст.ст. 75 та 76 КК України.
Так, захисник зазначає, що ОСОБА_7 повністю визнав свою провину і щиро каявся, потерпілий до його ніяких претензій не пред`явив. Крім того, обвинувачений є інвалідом ІІІ групи і страждає хронічними захворюваннями, а тому знаходження нього в місцях позбавлення волі є недоцільним.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діяння за ч. 1 ст. 309 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються, інші учасники апеляційних скарг не подавали, тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого та всі обставини, що впливають на покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд встановив повне визнання своєї вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, інваліда III групи, за місцем мешкання характеризується позитивно, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту із застосуванням вимог ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких шляхом переведення менш суворого виду покарання у більш суворий та шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання лише в умовах ізоляції на певний строк, зважаючи також на те, що даний кримінальний проступок вчинений обвинуваченим у період іспитового строку.
З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.
Апеляційним переглядом встановлено, що доводи, на які посилається захисник обвинуваченого у своїй апеляційній скарзі, а саме, що ОСОБА_7 повністю визнав свою провину і щиро каявся, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, а тому повторному врахуванню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи і страждає хронічними захворюваннями, не можуть бути визнані тим фактором, який би знижував суспільну небезпеку особи обвинуваченого, чи вказував на можливість його виправлення без відбування покарання, з огляду на проаналізовані в своїй сукупності матеріали кримінального провадження, що в цілому характеризують особу обвинуваченого.
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого доводи не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважаючи доводи останнього необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 309 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4