УХВАЛА

22 червня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004450 від 21.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження №0004450 від 21.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою без визначення застави строком на 60 діб, оскільки існує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказує, що застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, запобігти переховуванню від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, необхідно застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, зважаючи на те, що жоден із заявлених прокурором ризиків не обґрунтований, як не обґрунтоване і висунуте обвинувачення. Вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 не має наміру переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Додатково захисник вказав, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 , до обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з`являвся на всі виклики та не ухилявся від органів досудового розслідування. Крім того, просив врахувати, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_5 перебуває троє малолітніх дітей, а тому просив обрати більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з використанням електронного засобу контролю.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувальною акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року по справі №1-28/2017 №1-р/2017 положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України, а тому визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.
Конституційний Суд України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, які в силу ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, та за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").
Так, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому продовжувався судом, востаннє ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2021 року до 24 червня 2021 року включно.
Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника ОСОБА_6 стосовно наявності позитивних обставин, які характеризують ОСОБА_5 , як особу, однак не вважає беззаперечно достатніми для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Так, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе вплинути на потерпілих та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду; ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Разом з цим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 неодружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно не працює, не має постійного та стабільного джерела прибутку, а також стан його здоров`я (відсутність даних щодо неможливості перебування в умовах ізоляції за станом здоров`я).
За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Доводи захисника в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідних для тримання під вартою.
Водночас, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки останній, обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання прокурора є підставним і таким, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 315, 331 КПК України, суд, -
У ХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто з 22 червня 2021 року по 20 серпня 2021 року включно, без визначення розміру застави.
Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 20 серпня 2021 року включно.
В підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 06 липня 2021 року о 14 год. 30 хв., про що повідомити учасників судового провадження.
Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1