КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , та накладено арешт майно, а саме на: автомобіль «KIA CERATO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ключі до вказаного автомобіля, з забороною користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на ключі від автомобіля та заборони ним розпоряджатися, відмовити.

_______________________________
Унікальний номер справи: 359/6759/20 Категорія: ст. 170 КПК України

Номер апеляційного провадження: 11-сс/824/260/2021
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_12
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, а висновки викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт вважає, що висновки слідчого судді щодо можливості використання ключів від автомобіля, як речового доказу, є безпідставними, оскільки вони не відповідають жодній з критерій ст. 98 КПК України.

Також, апелянт посилається на незаконне позбавлення права ОСОБА_8 користуватися належним їй майном.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог закону слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, дотримався.
Так, СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001655 від 28 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 153, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування було встановлено, що 28 серпня 2020 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_13 , на автомобілі «KIA CERATO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , прибув до АЗС «ОКО» за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Лютнева, 1, та зайшовши до торгівельної зали, побачив малолітню ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати якої в цей час знаходилася біля каси.

У ОСОБА_13 виник злочинний умисел на викрадення малолітньої ОСОБА_14 , з метою вчинення щодо останньої сексуального насильства та її зґвалтування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_14 та взявши її на руки, виніс з торгівельної зали АЗС «ОКО» на подвір`я.

В подальшому, ОСОБА_13 примусово посадив ОСОБА_14 на заднє сидіння автомобіля «KIA CERATO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та поїхав до земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Крім цього, згідно доводів клопотання слідчого, 28 серпня 2020 року близько 21 год. 45 хв., ОСОБА_13 перебуваючи в салоні автомобіля «KIA CERATO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , на земельній ділянці розташованій по АДРЕСА_1 вчинив щодо ОСОБА_14 дії, передбачені ч. 4 ст. 153, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення даних кримінальних правопорушень, відшукання і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, 28 серпня 2020 року в період часу з 22 год. 40 хв. по 23 год. 00 хв. було проведено невідкладний огляд за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, поблизу території ДМА «Бориспіль», під час якого було вилучено автомобіль «KIA CERATO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та ключі від нього.

Постановою старшого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 від 29 серпня 2020 року вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001655.

Також, в рамках даного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт автомобіля та ключі від нього, зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.
Встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що стороною обвинувачення доведено необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатньо відомостей, які вказують, що автомобіль «KIA CERATO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 може містити на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України.
Також, є достатні підстави вважати, що в салоні вилученого автомобіля можуть знаходитися предмети і речі, біологічні зразки, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути доказами під час судового розгляду справи.
Таким чином, скасування заборони користування та розпоряджання автомобілем, а також накладеного арешту на ключі від нього може негативно вплинути на досудове розслідування.
У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді та вважає, що вона постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , та накладено арешт майно, а саме на: автомобіль «KIA CERATO» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ключі до вказаного автомобіля, з забороною користуватися та розпоряджатися зазначеним майном, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3