КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3830/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 591 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

особи, щодо якої розглядається питання про видачу (екстрадицію),
ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 та скасованопостанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу (екстрадицію)
ОСОБА_9 ( ОСОБА_12 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 222-54 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п. 1, ст. 311-2 п. 1 2 ст. R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст. 222-13 п. І 10, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки.

Згідно з ухвалою слідчого судді, скасування постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_9 обґрунтовується тим, що існують обставини, передбачені ч. 2 ст. 589 КПК України, за яких останній не може бути виданий до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_9 , на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу(екстрадицію) до Французької РеспублікиОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 222-54 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п. 1, ст. 311-2 п. 1 2 ст. R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст. 222-13 п. І 10, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки. Зокрема, апелянт зазначає, що ОСОБА_9 розшукується іноземною державою за вчинення злочинів, які у порівнянні із законодавством України про кримінальну відповідальність відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, строк покарання за які передбачено понад один рік позбавлення волі та, відповідно, є екстрадиційними злочинами.Крім того, автор апеляції вказує, що перешкод за станом здоров`я, які унеможливлюють передачу ОСОБА_9 правоохоронним органам іноземної держави, не має. Також прокурор зазначає, що компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_9 у зв`язку із правопорушенням, за яке вимагається його видача, та не ухвалювали рішення про не порушення чи припинення переслідування у зв`язку із цим самим правопорушенням. При цьому апелянт стверджує, що фактів переслідування ОСОБА_9 у Французкій Республіці з політичних мотивів перевіркою встановлено не було.
Далі в апеляційній скарзі прокурор звертає увагу, що під час проведення екстрадиційної перевірки Київською обласною прокуратурою неодноразово направлялись запити до органів міграційної служби України для отримання інформації щодо звернення ОСОБА_9 із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Так, автор апеляції запевняє, що, згідно з інформацією ДМС України від 24 грудня 2020 року, ОСОБА_9 із заявою з питань набуття громадянства України в установленому порядку не звертався. Крім того, апелянт відмічає, що, відповідно до інформації, наданої ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, ОСОБА_9 в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не перебував. Також прокурор зауважує, що, згідно з інформацією ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 15 березня 2021 року, ОСОБА_9 не перебуває у процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додатковогозахисту.
Таким чином, автор апеляції стверджує, що на момент прийняття Офісом Генерального прокурора оскаржуваного рішення жодних обставин, які б унеможливлювали видачу особи, не існувало, а тому, на його думку, постанова начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 є законною та обґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, пояснення ОСОБА_9 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 24 жовтня 2020 року о 01 год. 30 хв. під час оформлення пасажирів рейсу № 1552 сполученням «Київ-Ізмір» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних із нападом, із застосуванням насильства та зброї, зберіганням зброї, вибухівки та їх компонентів.
26 жовтня 2020 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_9 було застосовано тимчасовий арешт на 40 діб.
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Французької Республіки про видачу ОСОБА_9 для притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 434-10 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L.231-1 Дорожнього кодексу, ст. L.233-1 параграф 1 Дорожнього кодексу, ст. 222-54 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п. 1, ст. 311-2 п. п. 1, 2 ст. R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст. 222-13 п. І 10, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки.
Офісом Генерального прокурора проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 було доручено Київській обласній прокуратурі.
26 лютого 2021 року екстрадиційна перевірка була закінчена, а матеріали разом із висновком надіслано до Офісу Генерального прокурора.
25 березня 202021 постановою начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 прийнято рішення про видачу ОСОБА_9 до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності.
При цьому в постанові начальник департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу генерального прокурора ОСОБА_11 порівняв злочини, передбачені ст. 222-13 п. І 100, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки не з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як то визначалося Київською обласною прокуратурою під час проведення екстрадиційної перевірки, а з ч. 4 ст. 296 КК України, але будь-якого обґрунтування такому порівнянню не привів.
05 квітня 2021 року (скарга датована 03 квітня 2021 року) захисник ОСОБА_7 звернулася в інтересах ОСОБА_9 до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на постановуначальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 222-54 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п. 1, ст. 311-2 п. 1 2 ст. R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст. 222-13 п. І 10, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки.
01 червня 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 та скасованопостанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 222-54 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п. 1, ст. 311-2 п. 1 2 ст. R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст. 222-13 п. І 10, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки.
З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
Відповідно до листа першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у місті Києві та Київської області ОСОБА_13 від 23 лютого 2021 року, до ЦМУ ДМС 04 січня 2021 року надійшло звернення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виявив намір бути визнаним біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Вказана заява ЦМУ ДМС до розгляду прийнята не була.
02 лютого 2021 року листом ЦМУ ДМС № 69/1/8010-21/8010.7/1064-21 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надіслано роз`яснення щодо подальшого звернення до ЦМУ ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Відповідно до листа начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_14 від 19 березня 2021 року, ОСОБА_9 22 лютого 2021 року на адресу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області була надіслана заява та дві фотокартки, за вих. № Е-619.
Згідно з відповіддю ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, вказана заява ОСОБА_9 була розглянута 01 квітня 2021 року, з інформуванням останнього про недоліки в ній і наданням відповідних роз`яснень.
20 квітня 2021 року ОСОБА_9 втретє звернувся із заявою-анкетою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Наказом ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 24 червня 2021 року № 178 ОСОБА_9 було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
В подальшому захисник ОСОБА_15 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування Наказу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області «Про відмову ОСОБА_9 в оформленні документів для вирішення витання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» від 24 червня 2021 року № 178.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 27 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», питання стосовно видачі іноземців, які перебувають в Україні і вчинили злочин поза межами України, регулюється законодавчими актами України та міжнародними договорами України. Положення частини другої цієї статті не застосовуються до осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.
Згідно зі ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
Відповідно до ч. 1 ст. 591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою.
Як вбачається з матеріалів провадження, постанова начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Французької Республіки для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 222-54 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п. 1, ст. 311-2 п. 1 2 ст. R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст. 222-13 п. І 10, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки, прийнята на підставі ст. 589 КПК України, оскільки на день прийняття оскаржуваної постанови не були встановлені обставини для відмови у видачі (екстрадиції) особи.
Разом з тим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
ОСОБА_9 , починаючи з 04 січня 2021 року, виявив бажання скористатися своїм правом на захист та звернутися до відповідного органу міграційної служби в Київській області, однак, починаючи з того ж самого часу, його заяви не приймали у зв`язку з недоліками в них.
24 червня 2021 року Наказом ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області № 178 ОСОБА_9 було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
На теперішній час в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративний позов, поданий захисником ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_9 , про визнання протиправним та скасування Наказу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області «Про відмову ОСОБА_9 в оформленні документів для вирішення витання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» від 24 червня 2021 року № 178.
Як вже зазначалося вище, згідно з ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
Таким чином, доводи, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор щодо незаконності ухвали слідчого судді, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особи компетентним органам іноземної держави. При цьому слідчий суддя, врахувавши положення ч. 4 ст. 590 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_7 та скасування постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 222-54 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п. 1, ст. 311-2 п. 1 2 ст. R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст. 222-13 п. І 10, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки, і належним чином мотивував своє рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 591 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 та скасованопостанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 березня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 222-54 п. 1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п. 1, ст. 311-2 п. 1 2 ст. R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст. 222-13 п. І 10, ст. 132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4