Ухвала
Іменем України
07 липня 2021 року
м. Київ
справа № 283/124/20
провадження № 51-3363ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2021 року заступнику керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 15 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій це рішення просить скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На його думку, апеляційний суд безпідставно, з формальних підстав, відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Як вбачається з рішення суду апеляційної інстанції, заступник керівника Житомирської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції 23 квітня 2021 року, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження судового рішення. Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження вищевказаного вироку заступник керівника Житомирської обласної прокуратури послався на те, що прокурор ОСОБА_7 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, не призначений на посаду прокурора окружної прокуратури, а тому, не може оскаржити вирок до апеляційного суду. Також, вказував, що копія вироку суду першої інстанції не направлялась в прокуратуру,

що унеможливило своєчасно оскаржити вказане судове рішення. Крім того, заступник керівника Житомирської обласної прокуратури зазначав, що про вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 йому стало відомо лише 23 квітня

2021 року.
З системного аналізу кримінального процесуального закону випливає, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Втім, як було встановлено апеляційним судом, на виконання вимог ч. 7

ст. 376 КПК, копія вироку щодо ОСОБА_6 була направлена судом першої інстанції в Малинський відділ Коростенської окружної прокуратури в день проголошення, що підтверджується відповідним супровідним листом. Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень вказаний вирок був оприлюднений 17 березня 2021 року.

Також, як убачається з рішення суду апеляційної інстанції, постановою заступника керівника Коростишівської місцевої прокуратури від 01 листопада 2019 року прокурор ОСОБА_7 був призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000661 від 01 листопада

2019 року. Крім того, прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у даному провадженні також були включені у групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа № 629/847/15-к), передбачене частиною шостою статті 393, частиною шостою статті 425, пунктами 15, 20 частини другої статті 36 КПК право на подання апеляційної та касаційної скарг прокурором, який входить до складу групи прокурорів, визначеної в порядку статті 37 цього Кодексу, не обмежується його участю в судових засіданнях з розгляду конкретного кримінального провадження у судах попередніх інстанцій. Якщо прокурор був включений до групи прокурорів, однак не брав участі у судових засіданнях, він має право на подання апеляційної чи касаційної скарг.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні зазначила, що всі прокурори, визначені у групі прокурорів для здійснення процесуального керівництва (за винятком старшого прокурора, на якого, крім іншого, покладається додаткове повноваження з керівництва діями інших прокурорів групи), є взаємозамінні та рівнозначні між собою в межах визначеного кримінального провадження.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд правильно встановив, що прокурори, які були включені до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, або прокурори вищого рівня мали можливість подати апеляційну скаргу у строк, визначений КПК, проте своїм правом не скористались.
При цьому, апеляційний суд обґрунтовано взяв до уваги пояснення прокурора ОСОБА_4 , яка вказала, що прокурор Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_10 (яка визначена у групі прокурорів для здійснення процесуального керівництва), була обізнала протягом строку на апеляційне оскарження про наслідки розгляду справи, однак своєчасно не повідомила Житомирську окружну прокуратуру. Як правильно зазначає у своєму рішенні суд апеляційної інстанції, вказане свідчить про те, що сторона обвинувачення була обізнана про дату та час проголошення вироку суду першої інстанції та своєчасно була ознайомлена з його змістом.

Врахувавши викладене, Касаційний кримінальний суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що, наведені заступником керівника Житомирської обласної прокуратури причини пропуску строку на апеляційне оскарження, у даному випадку не є поважними та такими, які позбавили можливості сторону обвинувачення вчасно оскаржити вирок суду першої інстанції у межах строку на апеляційне оскарження.

Касаційна скарга прокурора ОСОБА_4 не містить переконливих доводів на спростування висновків апеляційного суду, наведених в ухвалі цього суду,

на обґрунтування прийнятого рішення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, враховуючи, що з касаційної скарги

та копії оскарженого судового рішення вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити

у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: