Справа № 131/1443/20
Провадження №11-кп/801/690/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за № 0000145 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 05.04.2021 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженку та жительку

АДРЕСА_1 ,

громадянку України, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 коп).

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 471,00 грн (чотириста сімдесят одна гривня 00 коп.).

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

Судом установлено, що 07 липня 2019 року біля 12:00 ОСОБА_7 прийшла до будинку ОСОБА_9 , яка мешкає АДРЕСА_2 для святкування Івана Купала.

Під час перебування в вищевказаному будинку, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 та іншими особами присіли за стіл, який знаходиться в одній із кімнат будинку, де почали вживати спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв, ОСОБА_9 поклала на стіл свій мобільний телефон марки «HUAWEI-Y5 2018» моделі «DRA-L21» в корпусі синього кольору.

Близько 15:30 ОСОБА_9 та інші особи вийшли з будинку на вулицю, а ОСОБА_7 залишилась в середині будинку в цей час ОСОБА_7 , помітила на столі вищевказаний мобільний телефон, що належить потерпілій ОСОБА_9 , який в подальшому вирішила викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 переконавшись в тому, що за нею ніхто не спостерігає і вона перебуває в кімнаті житлового будинку сама, з корисливих мотивів, з метою здійснення крадіжки вищевказаного мобільного телефону, шляхом вільного доступу, взяла зі столу мобільний телефон марки «HUAWEI-Y5 2018» моделі «DRA-L21» в корпусі синього кольору з сім карткою оператора «Київстар», який поклала до однієї із кишень своєї куртки, після чого залишила будинок потерпілої ОСОБА_9 та пішла в сторону центру с. Кам`яногірка, Іллінецького району Вінницької області.

В подальшому, ОСОБА_7 розпорядилася викраденим мобільним телефоном марки «HUAWEI-Y5 2018» моделі «DRA-L21» в корпусі синього кольору з сім карткою оператору «Київстар» на власний розсуд.

Згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 5627/5628/19-21 від 03 вересня 2019 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «HUAWEI-Y5 2018» моделі «DRA-L21» в корпусі синього кольору, станом на 07 липня 2019 року складала 2296,00 грн., при умові робочого стану та виконанні всіх функцій, що відповідні даній моделі.

Ринкова вартість сім-картки оператора мобільного зв`язку станом на 01 липня 2019 року складала 35,00 грн., при умові робочого стану.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдала матеріального збитку потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 2331,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила злочин передбачений частиною 1 статтею 185 КК України,як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 05.04.2021 року відносно ОСОБА_7 через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Просить вказати у мотивувальній частині вироку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а не ОСОБА_11 буде покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_7 засуджена за ч.1 ст. 185 КК України (в редакції Закону 1449-VI від 04.06.2009 року) до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки, незважаючи на те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинила 07 липня 2019 року до набрання чинності Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року, суд, призначаючи покарання застосував санкцію ч.1 ст. 185 КК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року.

Прокурор звертає увагу, що у мотивувальній частині суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, а не штрафу як вказано у резолютивній частині оскаржуваного вирока, а також вказав на призначення покарання ОСОБА_11 , яка взагалі не є учасником даного кримінального провадження.

Районний суд, не зважаючи на те, що з моменту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення 07.07.2019 року і до дати ухвалення вироку 05.04.2021 року редакція ч.1 ст. 185 КК України змінювалася, не вказав, в якій саме редакції він застосував дану норму.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити в повному об`ємі.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причини, про час, день і місце розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні таємного заволодіння майном потерпілої та кваліфікував її дії за ч.1 ст.185 КК України. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, яким судом надана належна оцінка.

Стосовно доводів прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, суд вважає обґрунтованими.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.2 ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

В редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 року санкція ч.1 ст. 185 КК України, яка діяла на час вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку 07.07.2019 року, передбачала крім інших покарання у виді штрафу до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22. 11. 2018 року (із змінами, внесеними згідно із Законом № 321-IX від 03.12. 2019 року), який набрав чинності 01.07.2020 року, санкцією ч.1ст.185 КК України(в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року), передбачено покарання крім інших у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто посилено кримінальну відповідальність особи у разі призначення їй покарання у виді штрафу.

Таким чином, у разі засудження особи за кримінальний проступок, який вчинено до 01.07.2020 року покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч не може бути призначено, оскільки погіршує становище особи.

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 05.04.2021 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. за кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України, яке нею вчинено 07.07.2019 року до дня набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року

При призначенні покарання за ч.1 ст.185 КК України суд застосував Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року(із змінами, внесеними згідно із Законом № 321-IX від 03.12.2019 року), який набрав чинності 01.07.2020 року, тобто застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Суд першої інстанції при винесенні вироку, призначив більш суворе покарання, ніж передбачено санкцією ч.1 ст. 185 КК України в редакції Закону 1449-VI від 04.06.2009 року), що відповідно п.4 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, Іллінецький районний суд Вінницької області від 05.04.2021 року у вироку не вказав, в якій саме редакції він застосував дану норму.

Апеляційні вимоги прокурора в частині призначення покарання за ч.1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 року) в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. підлягають задоволенню.

Також заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що у мотивувальній частині суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, а не штрафу, хоча покарання у виді штрафу прописано у резолютивній частині оскаржуваного вирока. Крім того, у резолютивній частині вирока призначено покарання не обвинуваченій ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 , яка не є учасником даного кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 05.04.2021 року відносно ОСОБА_7 , - змінити.

У мотивувальній частині вирока зазначити, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 буде покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Прізвище ОСОБА_11 виключити з мотивувальної частини вирока.

Вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_7 засуджена за ч.1 ст. 185 КК України (в редакції Закону 1449-VI від 04.06.2009 року) до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4