Справа №523/7534/21
Провадження №1-кс/523/1906/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2021 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець - Подільського Хмельницької області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження за №0000299 від 03.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 , в невстановлений час у невстановленому місці, діючи з корисливих мотивів, вступили в злочинну змову між собою, з метою подальшого незаконного власного збагачення, шляхом вчинення дій пов`язаних із незаконною вимогою передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства або пошкодженням чи знищенням майна, визначили об`єктом свого злочинного наміру, майно потерпілого ОСОБА_8 , який здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 у приміщенні торгівельного павільйону.
Приступивши до реалізації свого спільного злочинного наміру ОСОБА_7 та ОСОБА_6 висунули незаконну вимогу щодо необхідності передачі їм щомісячно грошових коштів в розмірі 400 доларів США, за здійснення «кримінального кришування» та «надання уявного захисту прав та інтересів від кримінальних авторитетів». У разі відмови потерпілого здійснити незаконні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , останні погрожували знищити вищевказане приміщення торгівельного павільйонна потерпілого ОСОБА_8 шляхом підпалу. Крім того, погрожували потерпілому ОСОБА_8 фізичною розправою, якщо останній відмовиться від співпраці «кришування» ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Так, потерпілий ОСОБА_8 сприйнявши погрозу, як реальну та побоюючись за своє життя, життя своїх близьких та майно, що йому належить і як результат втрати єдиного доходу на проживання від підприємницької діяльності у вказаному приміщенні торгівельного павільйонна, не маючи іншого вибору, погодився щомісячно виплачувати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 400 доларів США.
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 згідно заздалегідь узгодженої домовленості, діючи умисно, з корисливих мотивів, спрямованих на заволодіння чужим майном, 23.03.2021 у денний час, прибули до вищевказаного торгівельного павільйону, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_8 . Знаходячись у вищезазначеному приміщенні, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , висунули незаконну вимогу потерпілому ОСОБА_8 передачі їм грошових коштів в розмірі 400 доларів США, за подальше співпрацю та «кришування» ними інтересів потерпілого.
У відповідь на вказані незаконні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_8 сприйняв погрозу, як реальну та побоюючись за своє життя, життя своїх близьких та майно, що йому належить і як результат втрати єдиного доходу на проживання від підприємницької діяльності у вказаному приміщенні торгівельного батискафу, не маючи іншого вибору, погодився передати грошові кошти у розмірі 11 200 гривень. Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , отримавши від потерпілого грошові кошти у розмірі 11 200 гривень, місце скоєння кримінального правопорушення покинули, та розпорядились отриманими незаконними коштами на власний розсуд.
Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 05.05.2021 біля 17:40 год., згідно заздалегідь узгодженої домовленості з ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спрямованих на заволодіння чужим майном, з метою отримання незаконної вимоги грошових коштів у розмірі 200 доларів США, прибув до потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився у торгівельному павільйоні за адресою: АДРЕСА_2 .
Знаходячись у вищезазначеному приміщенні, ОСОБА_7 висунув незаконну вимогу потерпілому ОСОБА_8 передачі йому грошових коштів в розмірі 200 доларів США, за подальше співпрацю та «кришування» ним та ОСОБА_6 інтересів потерпілого.
У відповідь на вказану незаконну вимогу ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 сприйнявши раніше висунуту погрозу, як реальну та побоюючись за своє життя, життя своїх близьких та майно, що йому належить і як результат втрати єдиного доходу на проживання від підприємницької діяльності у вказаному приміщенні торгівельного павільйонна, не маючи іншого вибору, погодився передати грошові кошти у розмірі 5500 гривень. Після чого, ОСОБА_7 отримавши від потерпілого грошові кошти у розмірі 5500 гривень, місце скоєння кримінального правопорушення покинув та був затриманий співробітниками поліції.
Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження чи знищення майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Слідчий звернулась до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Прокурор підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він має позитивну характеристику за місцем проживання, раніше не судимий, має батька, який проходить реабілітацію після інсульту та в його родині ще двоє малолітніх братів

Підозрюваний також підтримав думку свого захисника та просив не позбавляти його свободи.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку підозрюваного, а також вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою застосування запобіжного заходу є також згідно клопотання слідчого наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь - яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Обґрунтованість підозри, відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом допиту потерпілого та протоколами додаткових допитів потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- протоколом впізнанням особи за фотознімками, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 вказав на особу, а саме: ОСОБА_7 ;
- протоколом впізнанням особи за фотознімками, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 вказав на особу, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- протоколом огляду місця події від 05.05.2021, а саме: ділянкою місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено речові докази, які мають доказове значення під час проведення досудового розслідування;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- протоколом обшуку житла від 06.05.2021 у ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 під час якого вилучено речові докази, які мають доказове значення під час проведення досудового розслідування;
- протоколами затримання особи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ;
- постановою про визнання і приєднання до провадження речових доказів, вилучених під час огляду місця події та обшуку;
- іншою сукупністю речових доказів.
В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_6 , може:
1. Переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від тяжкості залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести ( у разі визнання його винним). Зокрема, у п.2 ч.1 ст.178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч.1 ст.177 КПК України) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосовувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього. До того ж, встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, з місця скоєння злочину намагався зникнути, до правоохоронних органів про вчинене кримінальне правопорушення не повідомив.
2. Незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки станом на теперішній час у кримінальному провадженні допитано не всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а потерпілий та свідки не допитані в судовому засіданні. Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи не під вартою, може здійснювати вплив на вказаних осіб з метою зміни їх показів чи відмову від них.
3. Вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що є особою не працевлаштованою без будь яких джерел доходу, тісних сімейних зв`язків не має.
Відповідно до вимог ст. ст. 177 та ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд приходить до висновку, що ризики щодо того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись ні чим не підтверджується. Суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину.

Разом із тим, ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно ж до вимог п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Так, прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а підстави викладені вище, для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не є вагомим аргументом для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.
На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

1)заборонити ОСОБА_6 , цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, або суду;

3)заборонити ОСОБА_6 будь-яким способом спілкуватися зі свідками та іншим підозрюваним по цьому кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 2 (два) місяці.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 07.07.2021 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1