Справа № 555/1564/20
Номер провадження 1-кп/555/61/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне кримінальне провадження №0000343 від 22.06.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, вдівця, неповнолітніх дітей на осіб похилого віку на утриманні немає, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
21 червня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вступив в словесну суперечку з ОСОБА_7 , під час якої в ОСОБА_4 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, спрямованих на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, а саме ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні власного житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , взяв з підлоги у праву руку господарську сокиру, яка складається з дерев`яного сокирища та металевої ударної частини, тримаючи її за дерев`яне сокирище, та умисно наніс ОСОБА_7 один удар лезом металевої ударної частини сокири в область лівої половини чола голови, один удар тупою металевою ударною частиною сокири в область лівої половини чола голови та один удар тупою металевою ударною частиною сокири в ліву завушну ділянку голови, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми голови у вигляді двох масивних ран лівої половини чола, рани лівої завушної ділянки, сударахноїдальних (під павутинну оболонки головного мозку) крововиливів, що супроводжувалися вираженою зовнішньою кровотечею та призвела до масивної крововтрати. Рана лівої половини чола, яка утворилася від однієї травматичної рубаючої дії є небезпечною для життя в момент спричинення і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 повалив його на підлогу та в момент, коли ОСОБА_7 знаходився в положенні лежачи на животі, умисно наніс йому ще не менше дванадцяти ударів взутою ногою в область лівої руки, лівої ноги, тазу та спини, тим самим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця та рани лівого ліктя, синців лівого коліна та підколінної ділянки, масивного синця проекції лівої половини тазу та спини, два синці лівої половини спини, в проекції нижнього кута лівої лопатки та вздовж її зовнішнього краю, два синці проекції верхньої частини лівої лопатки, один в проекції верхнього краю правої лопатки, садно на тильній поверхні середньої фаланги 5-го пальця лівої кисті, синець на тильній поверхні середньої фаланги 4-го пальця лівої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Далі ОСОБА_4 руками виштовхав ОСОБА_7 з приміщення житлового будинку та лишив на подвір`ї цього ж господарства, де потерпілий помер внаслідок отриманої закритої тупої травми голови, масивних ран чола та лівої завушної ділянки, що супроводжувалися вираженою зовнішньою кровотечею, яка призвела до масивної крововтрати і стала безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 .

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не визнав. Визнав себе винним у тому, що наніс ОСОБА_7 один удар в ділянку плеча і один удар по голові, а також в тому, що не надав йому допомоги після отримання тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 дав показання про те, що 21 червня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин до нього в будинок прийшов ОСОБА_7 та ліг на ліжко у кімнаті, у нього на обличчі над оком була присохла рана, з якої ще сочилась кров. Обвинувачений сказав ОСОБА_7 , щоб він йшов геть, так як він не хотів, щоб загиблий лишався у його будинку, бо він був хворий на епілепсію і колись підпалив його будинок. Однак ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 за груди і відповів, що нікуди не піде. Після цього ОСОБА_4 взяв дерев`яне топорище сокири, на якому не було металевої частини і наніс ОСОБА_7 один удар в область правого плеча, а потім один удар в ділянку потилиці. Далі він намагався виштовхати ОСОБА_7 з будинку, тягнучи його під руки, останній чинив опір, падав, біля дверей вперся руками, тому він наніс один удар по руці і після цього йому все ж вдалось виштовхати ОСОБА_7 з будинку та зачинити двері. Дерев`яне топорище, яким наніс удар викинув на вулицю. ОСОБА_7 намагався потрапити назад до будинку, рвав клямку. За деякий час через вікно він побачив, що ОСОБА_7 сидів на подвір`ї. Він вийшов на вулицю, зачинив будинок і пішов пішки в с.Губків. Коли повернувся додому, ОСОБА_7 був мертвий. Обвинувачений вказав, що наміру вбивати ОСОБА_7 він не мав, наніс удар в голову випадково, не може пояснити, чому він його вдарив. Дуже шкодує, що так сталося, щиро розкаюється у скоєному.

Даючи відповіді на питання учасників процесу, обвинувачений постійно змінював свої показання, так зокрема, вказував, що ОСОБА_7 прийшов до нього із присохлою раною над бровою, з якої скапувала кров, в судовому засіданні 14.12.2020 року вказав, що він прийшов до його будинку із раною за лівим вухом. Після допиту в судовому засіданні експерта, став вказувати, що ОСОБА_7 йому сказав, що до приходу до нього, у загиблого по дорозі «зійшла кров». Також обвинувачений спочатку стверджував, що вдарив ОСОБА_7 двічі ногою, потім заперечував, що наносив удари ногою. Згодом вказував, що ОСОБА_7 міг отримати травми голови через те, що коли він його випихав з будинку, він міг вдаритись головою об поріг. Спочатку обвинувачений зазначав, що у нього із ОСОБА_7 були напружені стосунки, ОСОБА_7 приходив до нього додому, проте обвинувачений його не раз виганяв, потім ОСОБА_4 вказував, що вони товаришували.
Під час проведення слідчого експерименту (відеозапис якого було оглянуто в судовому засіданні) із обвинуваченим ОСОБА_4 дав показання про те, що він залишив двері свого будинку незачиненими, і до нього прийшов ОСОБА_7 та ліг в кімнаті на ліжко. Обвинувачений хотів випхати його з будинку, взяв його під руки і став тягнути, проте ОСОБА_7 чинив опір, тому він не зміг виштовхати його з хати. Тоді ОСОБА_4 взяв топорище від сокири, підійшов до ОСОБА_7 , який продовжував лежати на ліжку і наніс йому один удар в ділянку голови, коли ОСОБА_7 сів, він вдарив його в ділянку голови ще раз. Потім підхопив під руки і став витягувати з кімнати. ОСОБА_7 опирався, падав на підлогу, чиплявся, але він продовжува його тягнути. Далі загиблий впав, ОСОБА_8 наніс йому в ділянку ребер два удари ногою, підняв його і став далі тягнути до дверей, проте ОСОБА_7 впервся руками, тому овинувачений наніс йому удари по руках. Потім він перекинув ОСОБА_7 через поріг і зачинив двері. ОСОБА_7 намагався

відчинити двері, щоб потрапити назад до будинку, виривав клямку. Потім ОСОБА_4 виліз через вікно і пішов, а коли повернувся з смт.Соснове, він побачив, що ОСОБА_7 лежав на його подвір`ї.

Потерпіла ОСОБА_9 дала показання про те, що її брат ОСОБА_7 проживав сам, за характером був спокійний, однак зловживав алкогольними напоями. Він та ОСОБА_4 товаришували. 22.06.2020 року їй зателефонувала ОСОБА_10 і повідомила, що брат помер, а його тіло знаходиться на подвір`ї господарства ОСОБА_4 . Приїхавши до будинку ОСОБА_4 , потерпіла побачила тіло брата біля порогу будинку, його обличчя та руки вже посиніли, на голові у нього була рана. Вона викликала поліцію. ОСОБА_4 тоді сказав, що не знає, що сталось з братом, він вже знайшов його мертвим.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що працює завідуючою ФАП с.Більчаки Березнівського району Рівненської області. 22.06.2020 року близько 14 години до неї зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила, що на подвір`ї біля будинку ОСОБА_4 лежить мертвий ОСОБА_7 . Після цього свідок зателефонувала сестрі ОСОБА_7 . ОСОБА_9 та розповіла їй про смерть брата.

Свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що його дід та баба живуть на хуторі Качани, де також проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_7 . Свідок був у добрих стосунках із вказаними особами, вони іноді допомагали йому по господарству. ОСОБА_4 та загиблий товаришували між собою, а також іноді зловживали алкогольними напоями. 22.06.2020 року він довідався про загибель ОСОБА_7 . Безпосередньо про подію кримінального правопорушення свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що проживає на хуторі Качни с.Більчаки Березнівського району Рівненської області. Також на хуторі мешкали ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , вони між собою товаришували. 21.06.2020 року близько 17 години вона бачила, як повз її будинок пройшов ОСОБА_7 та пішов у напрямку будинку ОСОБА_4 . Через деякий час приблизно о 19 годині до їх будинку прийшов ОСОБА_4 та запитав у її чоловіка, чи не буде він їхати на базар. 22.06.2020 року близько 13 години до неї прийшов ОСОБА_13 і сказав, що, напевно, ОСОБА_7 мертвий. Володимир сказав, що зустрів ОСОБА_4 і останній йому це повідомив. Вони пішли до будинку ОСОБА_4 і на подвір`ї побачили тіло ОСОБА_7 . Вона до нього доторкнулась і пересвідчилась, що ОСОБА_7 був мертвий. Про це вона повідомила сільського голову та медичного працівника с.Більчаки ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_4 про обставини смерті ОСОБА_7 тоді нічого не розповідав, лише сказав: «Оно лежить, він вже мертвий». Також свідок була запрошена в якості понятої під час проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого. ОСОБА_4 добровільно розповідав про обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу огляду місця події було оглянуто домогосподарство, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; під час провдення слідчої дії зафіксовано обстановку на подвір`ї житлового будинку та в приміщенні житлового будинку. На трав`яному покритті перед входом до будинку виявлено труп особи чоловічої статі. Під час проведення огляду було вилучено: резинові чоботи з нашаруванням речовини бурого кольору, вилучені з коридору, резинові галоші з нашаруванням речовини бурого кольору, вилучені з коридору, змив речовини бурого кольору з порогу та контрольний змив до нього, спортивна кофта «Adidas» з нашаруванням речовини бурого кольору, вирізки з килима з нашаруванням речовини бурого кольору з кімнати №1, наволочка з нашаруванням речовини бурого кольору з подушки, що знаходилася в кімнаті №1, мікрооб`єкт схожий на волосся з наволочки, що находилася на подушці в кімнаті №1, футболка з нашаруванням речовини бурого кольору, джинсові штани з ременем з нашаруванням речовини бурого кольору, чотири частини тканини з нашаруванням речовини бурого кольору, що знаходилися на ліжку в кімнаті №1, сокира з нашаруванням речовини бурого кольору.

Відповідно до протоколу огляду трупа від 23.06.2020 року під час проведення огляду трупа ОСОБА_7 було вилучено одяг, відібрано зрізи нігтів, волосся, крові.

Згідно висновку судово-медичної експеризи №58 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 були виявлені такі ушкодження: закрита тупа травма голови у вигляді двох масивних ран лівої половини чола, рани лівої завушної ділянки, субарахноїдальних (під павутинну оболонку

головного мозку) крововиливів, що супроводжувалися вираженою зовнішньою кровотечею та призвела до масивної крововтрати; синець та рани лівого ліктя, синці лівого коліна та підколінної ділянки, масивний синець проекції лівої половини тазу та спини, два синці лівої половини спини, в проекції нижнього кута лівої лопатки та вздовж її зовнішнього краю, два синці проекції верхньої частини лівої лопатки, один в проекції верхнього краю правої лопатки, садно на тильній поверхні середньої фаланги 5-го пальця лівої кисті, синець на тильній поверхні середньої фаланги 4-го пальця лівої кисті.

Усі вищевказані ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті потерпілого, що підтверджується забарвленням синців, станом поверхні саден, темно-червоним забарвленням та вираженістю крововиливів у м`які тканини в місцях ушкоджень, ознаками мавшої місце прижиттєвої внутрішньо-черевної кровотечі та масивної крововтрати з проявами малокрів`я внутрішніх органів, а також даними мікроскопічного дослідження, де в крововиливах на рівні ушкоджень встановлені виражені реактивні зміни. Види встановлених на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (рана, синець, садно, крововилив) та встановлені морфологічні властивості ран лобної та завушної ділянок свідчать про дію тупих предметів. При цьому: травма голови, з огляду на характер субарахноїдальних крововиливів, їх розташування, форми та властивості ран могла утворитись при нанесенні щонайменьше трьхразової дії тупим (тупими) предметами. Поруч з тим одна з ран лівої половини чола з огляду на експертне медико-криміналістичне заключення її властивостей, утворилася від однієї травматичної рубаючої дії, знаряддям із загостреним краєм, на зразок леза сокири.

Зазначена травма голови була небезпечною для життя в момент спричинення і, за цією ознакою, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень;синець та рани лівого ліктя, з огляду на характер ушкоджень, їх розміри та кількість, є наслідком не менш ніж трьохразового травматичного впливу тупих предметів і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я .

Всі інші синці та садна, в цілому з огляду на характер ушкоджень, їх розміри та кількість, є наслідком не менш, ніж дев`ятиразової травматичного впливу тупих предметів Вказані ушкодження (синці, крововиливи, садно) не були небезпечними для життя в момент спричинення, характеризуються незначними скороминущими наслідками і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Такого характеру ушкодження могли утворитись за різних обставин - від ударів руками, ногами чи іншими тупими предметами, при контакті вказаними ділянками тіла з виступаючими поверхнями тупих предметів.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок отриманої закритої тупої травми

голови, масивних ран чола та лівої завушної ділянки, що супроводжувалися вираженою

зовнішньою кровотечею та призвела до масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою

причиною смерті. Крім того діагностовано черепно-мозкова травма у

вигляді локальних субарахноїдальних крововиливів цілком могла в клінічному перебізі

супроводжуватися втратою потерпілим свідомості, що відповідно призводить до

безпорадного стану, і зумовило масивну зовнішню кровотечу з ран голови. Таким чином, між
отриманою ОСОБА_7 закритою травмою голови і настанням його смерті існує прямий
причинно-наслідковий зв`язок.
Судячи із ступеня розвитку трупних явищ на час проведення експертизи трупа

23.06.2020 року о 1.00 року та з врахуванням встановленого виду смерті

(від крововтрати), можна стверджувати про те, що смерть ОСОБА_7 настала приблизно за

24-48 годин до часу проведення розтину його трупа.

В даному випадку, виходячи із морфологічних властивостей та характеру травми

голови, яка стала причиною смерті ОСОБА_7 (ушкодження відносно невеликих судин

оболонок мозку з внутрішньо-черепною кровотечею та судин шкіри обличчя та голови

розвитком впродовж певного проміжку часу масивної крововтрати) та даних судово-

гістологічної експертизи (де в дрібновогнищевих субарахноїдальних крововиливах та в

крововиливах з ділянок ран, синців встановлені виражені реактивні зміни), можна говорити

про те, що проміжок часу від моменту отримання вказаних травм до моменту настання

смерті ОСОБА_7 становить в середньому до 6-12 годин) і, за таких умов, імовірність

залишитись людині живою при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги

(зокрема, хірургічної з ушиванням ушкоджень голови та зупинкою кровотечі) - не

виключається.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_14 вказав, що після заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень і до моменту його смерті минув проміжок часу тривалістю до кількох годин. Забій головного мозку призодить до втрати свідомості загиблого і безпорадного стану потерпілого (через дуже нетривалий візрізок часу після нанесення ударів в ділянку голови), під час якого він не може рухатись, кричати та вчиняти будь-яких активних дій, загиблий міг рефлекторно, наприклад, перевернутись чи змінити положення тіла, проте вчиняти усвідомлених активний дій не міг. Заподіяння загиблому ударів в ділянку голови дерв`яним топорищем циліндричної форми без металевої частини є сумнівним, оскільки при кримінальністичному дослідженні ран ОСОБА_7 експертом не було виявлено у рані частин деревини. Заокрегленим предметом чи предметом ціліндричної форми такі ран не спричиняються. Також експерт вказав, що біля тіла загиблого не було виявлено значної кількості крові, однак це можна пояснити тим, що в час подій йшов дощ і кров могла біти змита в гурнт. У випадку надання потерпілому медичної домоги, він міг залишитись живим.

Згідно висновку судової імунологічної експертизи №2.2-150/20 від 09.07.2020 року кров трупа ОСОБА_7 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти А та анти В ситеми АВ0.

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №2.2-151/20 від 09.07.2020 року кров ОСОБА_4 відноситься до групи А (І) з ізогемаглютинінами анти А та анти В ситеми АВ0.

Згідно висновку судової імунологічної експертизи №2.2-157/20 від 06.08.2020 року на наданих на експертизу змивах з правої та лівої рук ОСОБА_4 кров не виявлена.

Із висновку судової імунологічної експертизи №2.2-156/20 від 18.08.2020 року встановлено, що на наданих на експертизу: кофті коричневого кольору (об`єкти № 1,2) чорному класичному піджаку (об`єкти № 3,4) та чорних штанах (об`єкт № 6) виявлено кров людини. На представленій на експертизу парі класичних коричневих туфель (об`єкти № 8-10), а також в об`єктах №5,7 виявлених на штанах кров не виявлено. Кров в об`єктах № 1-4,6 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Походження виявленої крові від ОСОБА_7 не включається, а від підозрюваного ОСОБА_4 виключається

Згідно висновку судової імунологічної експертизи №2.2-153/20 від 14.08.2020 року на наданих на експертизу вирізці (об`єкт №5) з килима (кімната №1, позначка №5) та наволочці з подушки (об`єкт №6) виявлено кров людни. На наданих на експертизу чотрьох частинах тканини ( об`єкти №1-4) кров не виявлена. Кров в об`єкті №5,6 відноситься до 0 (І) з ізогемаглютинінами анти А та анти В. Походження виявленої крові від ОСОБА_7 не включається, а від підозрюваного ОСОБА_4 виключається.

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №2.2-154/20 від 17.08.2020 на наданій на експертизу спортивній кофті «Adidas» (об`єкти №1,2) виявлено кров людини. На наданих на експертизу джинсових штанах з ременем об`єкти № 5-7) та футболці (об`єкти №3,4) кров не виявлена. Кров в об`єктах № 1,2 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами вити-А та анти-В. Походження виявленої крові від ОСОБА_7 не включається, а від підозрюваного ОСОБА_4 виключається.

Згідно висновку судової імунологічної експертизи №2.2-152/20 від 13.08.2020 року на наданих на експертизу вирізці (об`єкт №1), з килима (кімната № 1, позначка №13) вирізці з килима (кімната № 1, позначка № 7) та змиві (об`єкт №3) з порогу виявлено кров людини. Кров в об`єкті № 3 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Сліди крові в об`єктах №1,2 могли бути утворенні за рахунок наявності крові особи (осіб) з групою 0 (І) системи АВО, встановити джерело походження антигену А у даних слідах не представляється можливим. Походження виявленої крові від ОСОБА_7 не включається. Походження крові в об`єкті № 3 від підозрюваного ОСОБА_4 виключається.

Із висновку судової імунологічної експертизи №2.2-155/20 від 14.08.2020 року встановлено, що на наданих на експертизу резинових калошах (об`єкти №1,2) та резинових чоботах ( об`єкти 3-5) виявлено кров людини. Кров в об`єктах № 1-5 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами вити-А та анти-В. Походження виявленої крові від ОСОБА_7 не включається, а від підозрюваного ОСОБА_4 виключається.

Згідно висновку цитологічної експертизи №50 при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту обох рук трупа ОСОБА_7 кров не виявлена, знайдені тільки рогові лусочки, походження яких за рахунок власного нігтьового ложе вважається найбільш ймовірним.

Відповідно до висновку цитологічної експертизи №49 при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту обох рук ОСОБА_4 знайдені поодинокі епітеліальні клітини, встановити статеву та групову належність яких не представилось можливим через диструктивні зміни у їх ядрах, наявність крові не виявлено.

Згідно висновку цитологічної експертизи №53 при судово-медичній експертизі сокири (об.1,2), вилученої в ході огляду місця події кров не виявлена ядровмісні епітеліальні тканини не знайдені.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи речових доказів на шкіряному клапті з лівої половини чола від трупа ОСОБА_7 виявлено дві наскрізні рани:

-- рана №1 - забійно-рвано-розсічена, виникла внаслідок щонайменше однієї травматичної дії, у напрямку спереду назад та дещо зверху вниз, твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, з ребром(ами), та могла виникнути від дії кутів обуха металевої частини сокири, наданої на експертизу, або інших предметів з подібними конструктивними характеристиками;

-- рана №2 - рубана, виникла внаслідок щонайменше однієї травматичної рубаючої дії, у напрямку спереду назад та дещо зверху вниз, знаряддям із загостреним краєм, на зразок леза сокири, та могла виникнути від дії леза сокири, наданої на експертизу.

На шкіряному клапті з лівої завушної ділянки наявна одна наскрізна забійно-рвана рана, яка виникла внаслідок однієї травматичної дії, у напрямку дещо знизу вгору, твердим тупим предметом з обмеженою видовженою контактуючою поверхнею, та могла виникнути від дії країв обуха металевої частини сокири, наданої на експертизу, або інших предметів з подібними конструктивними характеристиками. Всі рани на шкіряних клаптях виникли щонайменше від трьох травматичних дій.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №107/20 ОСОБА_4 у момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-якими психічними захворюваннями не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на даний час будь-якими душевними захворюваннями не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Сторона захисту вважає, що дії ОСОБА_4 мають бути кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, оскільки ОСОБА_4 умислу на позбавлення життя ОСОБА_7 не мав, покликання сторони обвинувачення на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 були заподіяні металевою частиною сокири є лише припущенням. Крім того, між нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_7 і його смертю минуло від 6 до 12 годин.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Із показань ОСОБА_4 встановлено, що події кримінального правопорушення передував конфлікт, що виник між ним та ОСОБА_7 через те, що останній не хотів залишати будинок обвинуваченого.

Згідно висновку судово-медичної експеризи №58 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 були виявлені такі ушкодження, зокрема, закрита тупа травма голови у вигляді двох

масивних ран лівої половини чола, рани лівої завушної ділянки. Травма голови могла утворитись при нанесенні щонайменше трьхразової дії тупим (тупими) предметами. Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок отриманої закритої тупої травми голови, масивних ран чола та лівої завушної ділянки, що супроводжувалися вираженою зовнішньою кровотечею та призвела до масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений стверджував, що наніс ОСОБА_7 лише один удар в ділянку голови по потилиці. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_15 вказував, що вдарив ОСОБА_7 в ділянку голови двічі. Обвинувачений також вказував, що ОСОБА_7 прийшов до нього з раною над бровою, яка вже була присохлою, проте, як вказує висновок судово-медичної експертизи, виявлені у потерпілого ушкодження були спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті потерпілого від щонайменше трьхразової дії тупим (тупими) предметами.

Таким чином показання обвинуваченого суперечать об`єктивним даним, встановленим під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 .

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений стверджував, що наніс удар потерпілому дерев`яним топорищем, на якому не було металевої частини. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 вказане топорище викинув на подвір`я за колодязь.

Під час огляду місця події домоволодіння ОСОБА_4 не було виявлено дерев`яного топорища, а лише сокира (дерев`яне топорище з металевою частиною).

Згідно висновку судово-медичної криміналістичної експертизи речових доказів на шкіряному клапті з лівої половини чола від трупа ОСОБА_7 було виявлено: рана №1 - забійно-рвано-розсічена, виникла внаслідок щонайменше однієї травматичної дії, у напрямку спереду назад та дещо зверху вниз, твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, з ребром(ами), та могла виникнути від дії кутів обуха металевої частини сокири, наданої на експертизу, або інших предметів з подібними конструктивними характеристиками; рана №2 - рубана, виникла внаслідок щонайменше однієї травматичної рубаючої дії, у напрямку спереду назад та дещо зверху вниз, знаряддям із загостреним краєм, на зразок леза сокири. На шкіряному клапті з лівої завушної ділянки наявна одна наскрізна забійно-рвана рана, яка виникла внаслідок однієї травматичної дії, у напрямку дещо знизу вгору, твердим тупим предметом з обмеженою видовженою контактуючою поверхнею, та могла виникнути від дії країв обуха металевої частини сокири, наданої на експертизу, або інших предметів з подібними конструктивними характеристиками.

Судово-медичний експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні вказав, що заподіяння загиблому ударів в ділянку голови дерв`яним топорищем циліндричної форми без металевої частини є сумнівним з огляду на отримані рани і невиявлення у ранах частинок деревини.

Таким чином, вказані докази свідчать про те, що знаряддя, яким було заподіяно ОСОБА_7 тілесні ушкодження є предметом з ребрами, знаряддям із загостреним краєм.

Отже показання обвинуваченого про те, що знаряддя, яким він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 , - це дерев`яне топорище без металевої частини суперечить висновку судово-медичної криміналістичної експертизи речових доказів.

Також обвинувачений зазаначав, що після того, як він викинув ОСОБА_7 з будинку, останній ще тривалий період часу намагався назад потрапити до будинку, стукав, виривав клямку.

Проте судово-медичний експерт ОСОБА_14 пояснив, що при отримання таких травм голови, як у ОСОБА_7 через незначний проміжок часу відбувається втрата свідомості, під час чого людина може виконувати певні рухи тіла, проте не може вчиняти активні усвідомлені дії. При цьому обвинуваченим не було вчинено жодних дій, які були б спрямовані на те, щоб надати йому допомогти (зупинити кровотечу, викликати швидку тощо).

Дії, що охоплюються диспозицією частини першої ст.115 КК України можуть бути вчинені як з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо це припускає.

На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що, завдаючи ударів в голову - життєво важливий орган загиблому та, залишивши після цього останнього без будь-якої допомоги на подвір`ї свого господарства, не вчинивши при цьому жодних дій, спрямованих на відвернення наслідків, ОСОБА_15 усвідомлював суспільну небезпечність вчиненого і якщо прямо не бажав настання його смерті, але свідомо припускав, що смерть потерпілого може настати саме від його дій, проте байдуже поставилися до такого наслідку.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах.

Злочинні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Підстав для зміни кваліфікації дій ОСОБА_15 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України суд не вбачає.

ІІІ. Призначення покарання.
3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.
Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Захисник просить призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.121 КК України у мінімальному розмірі.
Обвинувачений просить звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
3.2. Мотиви призначення покарання судом.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Згідно ч.6 ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - це щире каяття.
Під час судового розгляду особа дала різні за змістом показання щодо обставин події, а тому відсутні підстави вважати, що вона активно сприяла розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно характеристики на ОСОБА_4 за місцем проживання особа характеризується негативно, періодично зловживає алкогольними напоями, неодноразово перебував на лікуванні у психіатричних лікарнях області.
Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря - психіатра не перебуває; перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 02.04.2012 року.
Суд, враховуючи, тяжкість злочину та його наслідки у виді позбавлення життя людини, яке за Конституцією України визнається найвищою соціальною цінністю, дані про особу ОСОБА_4 , який характеризується негативно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, вважає, що його виправлення можливе лише в ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, ближче до її нижньої межі 9 років позбавлення волі.

Підставі для застосування ст.69 КК України судом встановлено не було.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов не заявлено.

Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 26.06.2020 року було накладено арешт на тимчасово-вилучене майно речові докази у кримінальному провадженні №0343 від 26.06.2020 року.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі наведеного, суд скасовує вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 18.09.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити без змін обраний запобіжний захід щодо обвинуваченого до набрання вироку законної сили, так як ризики, що були враховані при його обранні не зникли та не зменшились.

Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом, та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_4 , слід залишити без змін. Виняткових обставин для звільнення його з-під варти до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Відповідно до положень ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідок про витрати на проведення судових експертиз загальний розмір витрат на залучення експертів становить 22 085,38 грн.

Таким чином, судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 22 085,38 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою, продовживши дію вказаного запобіжного заходу на 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 16.04.2021 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

На підставі положень ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 23.06.2020 року по 16.02.2021 року включно.

Строк покарання рахувати з 23.06.2021 року, з момент затримання особи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 22 085 (двадцять дві тисячі вісімдесят п`ять) 38 коп.

Арешт, накладений згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 26.06.2020 року на тимчасово-вилучене майно речові докази у кримінальному провадженні №0343 від 26.06.2020 року скасувати.

Речові докази: резиновий чобіт, резинові калоші, вирізки з килима, вирізки з килима, змив речовини бурого кольору з порогу та контрольного змив до нього, спортивну кофту «Adidas», джинсові штани з ременем, футболку, наволочку, чотири частини тканини з нашаруванням речовини бурого кольору, сокиру з нашаруванням речовини бурого кольору, мікрооб`єкт, схожий на волосся з наволочки, зразки крові ОСОБА_4 , зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з обох рук ОСОБА_7 , зразки волосся з правої скроневої частини голови, лівої скроневої частини голови, тім`яної частини голови, потиличної частини голови та лобної частини голови ОСОБА_4 , букальний епітелій ОСОБА_4 , зразки волосся з правої скроневої частини голови, лівої скроневої частини голови, тім`яної частини голови, потиличної частини голови та лобної частини голови ОСОБА_7 , зразки крові ОСОБА_7 , вирізка з килима з нашаруванням речовини бурого кольору, змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 , чорні класичні штани з нашаруванням речовини бурого кольору, чорний класичний піджак з нашаруванням речовини бурого кольору, кофту коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, пару класичних коричневих туфель з нашаруванням речовини бурого кольору, зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з обох рук ОСОБА_4 , змиви з сокири знищити.

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1