11-кп/804/231/21
222/1492/16-к
11-кп/804/231/21
222/1492/16-к
Головуючий у І інстанції: Подліпенець Є.О.
Доповідач: Топчій Т.В.

іменем У к р а ї н и
3 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:
головуючого судді Топчій Т.В
суддів Свіягіної І.М., Куракової В.В.
секретаря Полієвиць Н.І.
за участю прокурора Сластіна М.С.
представника потерпілих Ангеловського Л.М.
представника цивільного позивача Ящелдової Р.О.
представника цивільного відповідача Шматкова А.М.
представника МТСБУ Ратушного С.І.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, військовослужбовець за мобілізацією в період з 2015 по 2016 р.р., проходив військову службу у ВЧ пп В2326 на посаді старшого водія роти забезпечення у військовому званні солдат, учасник АТО, УБД, працюючий водієм в ТОВ «Агротранссервіс», раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 415 ч.1 КК України, та засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений від відбування призначеного покаранням у вигляді трьох років позбавлення волі на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 до військової частини А2227, Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди - задоволений частково.
Стягнуто з військової частини А2227 на користь ОСОБА_2 шкоду, заподіяну каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я в розмірі 6201 гривня щомісячно на період інвалідності з 25.03.2016 року до 01.04.2017 року та моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 до військової частини А2227, Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди задоволений частково.
Стягнуто з військової частини А2227 на користь ОСОБА_3 шкоду, заподіяну каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я в розмірі 6201 гривня щомісячно на період інвалідності з 25.03.2016 року до 01.04.2017 року та моральну шкоду в розмірі 96 724 гривні.
Цивільний позов Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до військової частини А2227 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди задоволений.
Стягнуто з військової частини А2227 на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» матеріальну шкоду в розмірі 44 440 гривень та витрати на оплату вартості експертизи в розмірі 1750 гривень, а всього 46 190 гривень.
Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» матеріальну шкоду в розмірі 50 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави за висновок експерта № 139 від 15.03.2016 року, 879 гривень 60 копійок за проведення судової автотехнічної експертизи № 139 від 15.03.2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Володарського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2020 р. ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за ст. 415 ч.1 КК України за вчинення кримінального правопорушення та звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. при наступних обставинах.
Обвинувачений ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем за мобілізацією, маючий посвідчення водія категорії «В» та ОСОБА_4 , наказом командира військової частини польова пошта В2326 від 23.05.2015 року № 110 зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого водія роти забезпечення. Являючись особою, яка у встановленому законодавством порядку набула право водіння та експлуатації транспортними засобами, солдат ОСОБА_5 під час експлуатації транспортних засобів відповідно до вимог ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 2.3, 31.4.7 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зобов`язаний був неухильно дотримуватись вимог правил дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху; не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. 03.12.2015 року приблизно о 13-20 год. солдат ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Камаз 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Богатир-Великоновоселківка-Володарське, рухаючись із с. Новоянисоль Нікольського (Володарського) району Донецької області, буксируючи цистерну водяну 1,2 м3 без реєстраційного номера, на 109 км + 200 м, діючи із злочинною недбалістю, внаслідок порушення ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 2.3, 31.4.7 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, що виразилось у експлуатації транспортного засобу за відсутності на тягово-зчіпному пристрої належного запобіжного штифта, в результаті чого відбулося відчеплення цистерни без реєстраційного номеру, яка виїхала на смугу зустрічного руху, де здійснила зіткнення з транспортним засобом Камаз 5320, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Після зіткнення з цистерною автомобіль Камаз 5320, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , змінив напрямок руху та здійснив зіткнення з деревом на правому узбіччі автодороги по ходу руху. Внаслідок порушення ОСОБА_1 , як особою, яка керує транспортною машиною, наведених правил безпеки дорожнього руху, водію автомобіля Камаз 5320, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та його пасажиру ОСОБА_2 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх спричинення.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вироком суду, представник цивільного відповідача т.в.о командира військової частини А2227 Мідяков А. подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким відповідачем визнати Міністерство оборони України. Зазначає, що вирок суду був прийнятий з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин, і відповідачем по даній справі має бути Міністерство оборони України, та як власник майна має нести матеріальну шкоду, заподіяну в результаті скоєння ДТП з огляду на наступне.
Посилається на ст. З Закону України «Про Збройні Сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління; Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України як орган управління міжвидовими та міжвідомчими угрупованнями військ (сил); види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України; окремий рід військ - Десантно-штурмові війська Збройних Сил України; окремий рід сил - Сили спеціальних операцій Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про Збройні Сили України» особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов язана з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - У добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;
Вказує, що за наказом командира військової частини - польова пошта В2326 (по стройовій частині) №110 від 23.05.2015, солдата ОСОБА_1 , призваного 22 квітня 2015 року, було зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта В2326. Оскільки на час заподіяння шкоди солдат ОСОБА_1 був мобілізованим військовослужбовцем, то умови його матеріальної відповідальності регулюються Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим Постановою ВРУ від 23.06.1995 року №243/95-ВР. За п.7,8,10,13 цього положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавствам України.
Відповідно до п.2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна попаданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі- військові частини) для відновлення придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Пункт 10 Положення роз`яснює що військовослужбовці і призвані на збори військовослужбовці за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Крім того, у пункт, 13 цього Положення визначає вичерпний перелік випадків, коли військовослужбовець несе матеріальну відповідальність у повному обсязі. Так, військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі, шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Посилається на положення ч. 2 ст. 1187 ЦК України, за якою шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції встановленої законом. За ст. 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування). Згідно зі ст. З Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.
Вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" майно, закріплене за військовими частинами Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. За ч. 1 ст. 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
У підсумку цивільний відповідач вважає, що власником транспортного засобу КАМАЗ, держаний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 спричинив ДТП є Міністерство оборони України, подія ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини А 2227, за призовом під час мобілізації. Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну потерпілим та цивільним позивачам має нести Міністерство оборони України, а не військова частина А 2227. Наполягає на тому, що відповідачем по даній справі має бути Міністерство оборони України.
В своїх запереченнях на апеляційну скаргу командира військової частини представник потерпілого Ящелдова Р.О. просить у задоволенні вищевказаної апеляційної скарги відмовити, залишити вирок суду без зміни. Зазначає, що вантажний автомобіль КАМАЗ військовий номерний знак НОМЕР_1 із цистерною (водяною) 1.2 м.куб. реєстраційний номер НОМЕР_3 , через несправність якого було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, належали на час ДТП військовій частині польової пошти В2326 що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та довідкою про належність транспортних засобів від 10.09.2015 р. №2057.
Протягом 2016 року ВЧ ПП В2326 була переформована у військову частину польова пошта В3500, яка є правонаступником ВЧ ПП В2326. Відповідно до п. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України у разі перетворення юридичної особи до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. За ч. 2 ст. 2 цього закону, Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування. Відповідно до п. З Постанови Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 р. №1225 «Про затвердження Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах» Міноборони як центральний орган управління Збройних Сил закріплює згідно із законодавством військове майно за військовими частинами на праві оперативного управління, про що ним видаються відповідні акти. Представник цивільного позивача посилається на ст.5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», за якою відповідальність на підставах, передбачених законом або договором за шкоду та збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних та юридичних осіб та державі, несе саме військова частина як суб`єкт господарської діяльності.
Вважає, що транспортний засіб на час вчинення ДТП належав військовій частині ВП 2326 на праві оперативного управління, а після її переформування її правонаступником став ВЧ ПП А 2227, то ця військова частина є належним цивільним відповідачем по справі та повинна здійснювати відшкодування шкоди, завданої цивільному позивачу ДП «Ілліч- Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат ім. Ілліча».
Крім іншого представник цивільного позивача зазначає, що апеляційна скарга цивільного відповідача не містить правових підстав для зміни або скасування вироку суду, передбачених ст. 409 КПК України.
Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.
Представник цивільного відповідача військової частини А2227 Шматков А.М. підтримав апеляційні вимоги, прокурор, представник потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_6 , представник цивільного позивача ДП «Ілліч- Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат ім. Ілліча» Ящелдова Р.О. заперечували проти апеляційної скарги, вважали вирок суду законним та обґрунтованим. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України не заперечував проти апеляційних вимог військової частини А 2227.
Мотиви суду, якими він керувався при винесенні ухвали з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.
Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга цивільного відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Апеляційна скарга представником військової частини А2227, тобто цивільним відповідачем подана в порядку ст. 393 ч.1 п.9 КПК України в частині, що стосується вирішення цивільного позову. За її змістом предметом оскарження є лише ті обставини, що військова частина не є належним суб`єктом, який повинен відповідати за заподіяну в наслідок ДТП шкоду потерпілим та цивільним позивачам, розмір заподіяної шкоди, підстави її стягнення, присуджені судом суми відшкодування та їх розподіл між цивільними відповідачами, військовою частиною А2227 в апеляційному порядку не оскаржуються.
За положеннями ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах заявлених апеляційних вимог.
Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог, встановлених ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що за наслідками судового розгляду судом було постановлено законне, обґрунтоване та мотивоване судове рішення з додержанням вимог ст. 370 КПК України, норм матеріального та процесуального права, постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності до ст. 94 КПК України з наведенням відповідних мотивів.
Аналізуючи апеляційні вимоги представника цивільного відповідача військової частини А 2227 колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Колегія суддів виходить з того, що цивільні позови потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат ім. Ілліча» були вирішені судом з додержанням положень загальних положень, визначених у ЦК України у частині відшкодування майнової та моральної шкоди. Зокрема, положень ч.1 ст. 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положень ч.1 ст. 1172 ЦК України, за якими юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Положень ст. 1187 ЦК України, за якою шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Колегією суддів встановлено, що автомобіль Камаз 5320, військовий номер НОМЕР_1 , належить військовій частині польова пошта В2326 та не є застрахованим, що також підтверджується повідомленням командира військової частини польова пошта В2326. (Том 1, а.с. 185). Правонаступником переформатованої військової частини В2326 є військова частина А 2227, яка є належним цивільним відповідачем по справі, оскільки відповідно до п. 2 ст. 108 ЦК України у разі перетворення юридичної особи до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи. Шкода цивільним позивачам була завдана внаслідок ДТП, що сталося з вини солдата ОСОБА_1 , під час керування автомобілем КАМАЗ, призваного на військову службу 22 квітня 2015 року та зарахованого до списків особового складу військової частини польова пошта В 2326 наказом командира військової частини № 110 від 23.05.15 року.
Вирішуючи апеляційні вимоги цивільного відповідача, колегія суддів виходить також з того, що цивільний відповідач, а саме представники військової частини А 2227, висловлюючи заперечення проти позовних вимог потерпілих та цивільного позивача під час судового розгляду провадження в суді першої інстанції не наводили тверджень про те, що належним цивільним відповідачем є Міністерство Оборони України.
Майнова та моральна шкода заподіяна цивільним позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат ім. Ілліча» за результатом розгляду їх цивільних позовів була стягнута у відповідних розмірах з військової частини А 2227 та Моторного (транспортного) страхового бюро України з додержанням положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Апеляційні твердження представника військової частини А 2227 з посиланням на положення ст. 1,2,5 Закону України «Про збройні сили України» про функції Міністерства оборони України як центрального органа виконавчої влади і військового управління у підпорядкування якого перебувають всі інші структурні підрозділи, формування та установи Збройних сил України, а також посилання на ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», яким регламентовані загальні положення проходження військової служби громадянами України є загальними нормами у цій сфері державної діяльності та ніяким чином не спростовують висновків суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих та юридичної особи, яким завдано шкоду в наслідок ДТП.
П.7,8,10,13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджене Постановою ВРУ від 23.06.1995 року №243/95-ВР на яке посилається представник військової частини регламентовані випадки та підстави відшкодування військовослужбовцями шкоди заподіяної з їх вини третім особам, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, тобто у порядку регресу, регламентовані межі матеріальної відповідальності військовослужбовців та випадки повної матеріальної відповідальності військовослужбовців у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах, заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Отже, вказане положення регламентує правовідносини між військовою частиною та військовослужбовцем, пов`язані з компенсацією військовослужбовцем військовій частині, шкоди завданої третім особам з його вини та відповідно відшкодованої військовою частиною третім особам. Таким чином, на думку колегії суддів, апеляційні твердження військової частини про відшкодування завданої шкоди потерпілим та цивільному позивачу безпосередньо військовослужбовцем ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах закону.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами цивільного відповідача, колегія суддів виходить з того, що правовідносини між учасниками кримінального провадження, пов`язані з відшкодуванням шкоди завданої у наслідок ДТП регламентуються ст. 1 Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», за яким військове майно , закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. За ст. 2 цього закону Міністерство Оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна. Відповідно до п.3 Постанови КМУ від 04.08.00 року № 1225 «Про затвердження Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у ЗСУ Міноборони як центральний орган управління ЗСУ закріплює згідно з законодавством військове майно за військовими частинами на праві оперативного управління, про що ним видаються відповідні акти.
Саме такий правовий статус майна військових частин закріплений і в ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" за якою майно, закріплене за військовими частинами Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. За ч. 1 ст. 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Окремо, підстави відповідальності військової частини як суб`єкта господарської діяльності визначені і в ст. 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України». За невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України. Стягнення за зобов`язаннями військової частини не може бути звернено на майно, за нею закріплене.
Правових підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни або скасування вироку суду апеляційна скарга цивільного відповідача не містить та колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу т.в.о командира військової частини А2227 Мідякова А. залишити без задоволення.
Вирок Володарського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року ухвалений щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена протягом трьох місяців безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Топчій Т.В. Свіягіна І.М. Куракова В.В.