Справа № 585/510/20
Номер провадження 1-кп/585/118/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000389 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Хмелів Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, військовозобов`язаного, одруженого, працюючого оператором котельні Рогинського ДНЗ «Берізка», в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

06.06.2019 року близько 14 год. 00 хв. за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , прийшов брат його дружини - ОСОБА_4 допомогти по господарству та почали вживати спиртні напої. Через деякий час до них приєдналися мешканці с. Рогинці, які після випитого спиртного залишили домогосподарство ОСОБА_6 , залишивши останнього на одинці з ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні літньої кухні, під час спілкування ОСОБА_6 та ОСОБА_4 між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

З цією метою ОСОБА_6 наніс декілька ударів кулаком в обличчя та потягнув його на себе, від чого ОСОБА_4 впав на підлогу, а ОСОБА_7 продовжив наносити лежачому на підлозі ОСОБА_4 чисельні удари ногами в різні частини грудної клітини, тулуба та голови, усвідомлюючи при цьому, що в проекції вказаної частини тіла розташовані життєво - важливі органи людини та будучи обізнаним про інвалідність потерпілого. Після нанесених множинних ударів ОСОБА_6 зупинився, а ОСОБА_4 , намагаючись залишити приміщення літньої кухні, підповз до дверей та опинився на підлозі кухонної кімнати між стіною та привідкритими дверима кухні. У цей час ОСОБА_6 з силою почав бити дверима по різних частинах тіла потерпілого, при цьому наносивши удари ногам і в область попереку.

08.06.2019 року близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_4 з отриманими тілесними ушкодженнями був доставлений до Роменської ЦРЛ.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження, які згідно пункту 2.1.3 л, правил визначення тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 р. МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпеки для життя.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив дії, кваліфікація яких передбачена ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав і пояснив, що потерпілий є рідним братом його дружини. 6 червня 2019 року попросив ОСОБА_8 та ще двох товаришів допомогти поставити палатку у садку, розташованому у його господарстві по АДРЕСА_1 . Першим прийшов ОСОБА_9 , тілесних пошкоджень на ньому не бачив. Потім прийшли ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , поставили палатку. Учотирьох розпили там же, у садку, пляшку горілки 0,5 л. П`яним себе не відчував. Дружина і мати, які проживають разом з ним були у цей час у будинку. Потім ОСОБА_10 і ОСОБА_12 пішли додому, а ОСОБА_13 затримався. Він пішов додому вже затемно, не хитався і не падав. Він ( ОСОБА_7 ) ОСОБА_4 не бив. ОСОБА_14 пішов з двору, ні об що не стукався. Крові у себе на подвір`ї не бачив. Він ( ОСОБА_7 ) лише закрив за ОСОБА_13 хвіртку і пішов у хату. На третій чи четвертий день від своєї дружини дізнався, що у ОСОБА_4 тілесні пошкодження і він лежить у лікарні. Де він їх отримав - не знає.

Крім того пояснив, що раніше з потерпілим не конфліктував, хоч і близьких стосунків не підтримували. Чому ОСОБА_4 його оговорює пояснити не може. Також підтвердив, що був засуджений за конфлікт та побиття людини, але ця судимість вже погашена.

Такі пояснення обвинуваченого суд розцінює як спробу уникнути відповідальності, оскільки вони суперечать наведеним нижче доказам, на підставі безпосереднього дослідження яких суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому дій.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 6 червня 2019 року, після того як він з ОСОБА_15 покосили люцерку, ОСОБА_16 запропонував випити горілки, яку йому передав тесть. Горілки було близько 1 л. Прийшли у двір до ОСОБА_7 , випили цю горілку. Потім прийшли ще сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Він ( ОСОБА_4 ) відвіз додому траву і повернувся до ОСОБА_7 , де усі разом почали ставити палатку. У цей час хтось запропонував ще вжити горілки. Усі погодились, взяли ще 1 літр горілки і сіли за столик. Палатку так і не закінчили ставити. Після того як ОСОБА_12 і ОСОБА_17 поїхали, він ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_7 ще продовжували вживати спиртні напої у літній кухні. Дружини ОСОБА_7 та його мати присутні не були. У цей час він зачепив фото чи чарку, що стояли на столі. ОСОБА_7 розсердився і штовхнув його, від чого він ( ОСОБА_9 упав), а обвинувачений почав бити його ногами по ногах, боках, спині, в ділянці грудної клітини, та обличчю. У цей час він лежав на землі на боці, а коли намагався вилізти з кухні, ОСОБА_7 почав бити його дверима. Коли все ж таки виповз у двір було вже темно, близько 23.00 год. У дворі почав кричати, кликати на допомогу, але ніхто не почув. Пролежав у дворі ОСОБА_7 близько години. Майка і обличчя були в крові. ОСОБА_13 вийшов, подивився і зайшов назад у хату. Вийшовши з подвір`я обвинуваченого побачив, що у сусідів відкриті двері у коридор і горить світло, тому зайшов до них, бо замерз. Сусіди дали йому дублянку, в якій і прийшов додому. У цей час вже почало «сіріти». Вдома нікого не було. Дружина і дочка, приїхали зранку 08.06.2020 року і викликали швидку, бо у нього піднялась температура і він вже не міг ходити. Біля тижня лікувався в Роменській ЦРЛ, а потім поїхав долічуватись у м. Суми. У понеділок у Ромнах приходив ОСОБА_18 розмовляти з дружиною ОСОБА_19 , пропонував 5 чи 10 тис. грн., щоб забрали заяву. Йому особисто ОСОБА_6 грошей не пропонував і не вибачався.

Пояснення потерпілого про обставини і механізм спричинення йому тілесного ушкодження суд приймає до уваги, оскільки вони об`єктивно підтверджені наведеними нижче доказами. Крім того суд не встановив підстав для обмовляння обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується показаннями свідків:

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 06.06.2019 року він і ОСОБА_12 приходили додому до ОСОБА_6 і допомагали ставити палатку. Пили спиртні напої у невеликій кількості, потім він і ОСОБА_12 поїхали додому, а ОСОБА_4 ще залишався. На той час ніякого конфлікту між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 не було. Пізніше чув від односельчан, що ОСОБА_4 потрапив у лікарню, бо його побив ОСОБА_18 .

Свідок ( ОСОБА_20 ) ОСОБА_21 пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 , по сусідству з ОСОБА_6 06.06.2019 року до неї додому вночі прийшов ОСОБА_4 побитий, обличчя у крові, і попросив куртку. Пояснив, що побилися із ОСОБА_7 . Вона дала ОСОБА_9 куртку і він пішов Перед тим як до неї прийшов ОСОБА_4 чула за своїм двором стогін, якісь розмови, але не впевнена, що саме з двору ОСОБА_7 , хоча з того боку. Потерпілого знала і раніше, він спокійний, врівноважений, спиртним не зловживає.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона дружина потерпілого. 06 червня 2019 року їй зателефонував ОСОБА_7 і спитав чи буде вона у п`ятницю в місті Ромни. Під час розмови почула, що разом з ОСОБА_23 присутній і її чоловік і що вони вживають спиртні напої. Потім по телефону побалакала ще з чоловіком і сказала, щоб ішов додому, але він не послухав. До 19.00 год. була на роботі у м.Ромни. Наступного дня до 12.00 год. телефонувала чоловікові декілька раз, але він не відповідав. Тоді зателефонувала ОСОБА_6 , який відповів, що не знає де її чоловік. Після цього зателефонувала вже дружині ОСОБА_24 , яка доводиться чоловіку рідною сестрою. Вона також відповіла, що не знає де він, хоча декілька разів йому телефонувала. Коли в черговий раз зателефонувала ОСОБА_25 , той відповів, що побив її чоловіка, бо він розбив чарку, топтався по фотографії і побив пластикове оздоблення кухні. Пізніше зателефонував і чоловік і повідомив, що ОСОБА_6 його побив, але не сказав як сильно. У село приїхала у суботу 08.06.2020 року. По дорозі з автобусної зупинки додому зустріла ОСОБА_26 , який попросив передзвонити та повідомити як почувається чоловік. Коли зайшла у двір побачила, що у чоловіка вухо і пів обличчя чорні. На руках гематоми овальної форми темно-синього кольору. Ребра були обов`язані рушником. Коли рушник зняли, побачили між ребрами набряк. Дочка, яка за освітою фельдшер сказала, що на перший погляд ребра зламані. Викликали швидку, приїхав лікар, оглянув і сказав: «Якби не пізно». Чоловіка забрали у лікарню, а дочка поїхала з ним. Там уже викликали поліцію і написали заяву. ОСОБА_18 знову зателефонував і вона спитала навіщо він завдав її чоловікові такі сильні тілесні пошкодження. Потім помітила, що у сараї немає велосипеда і пішла до ОСОБА_7 додому. На лавочці біля двору сиділа мати ОСОБА_27 ,баба ОСОБА_28 і сказала, що правильно, що її ОСОБА_16 дав чоловікові по морді, бо він тарілки та чашки бив. Вона не відповіла чому не вийшла розбороняти. Також ОСОБА_29 розповіла, що зранку вона вийшла у двір і чоловік сказав: « ОСОБА_30 , чи немає ОСОБА_13 , бо я йому учора дав». 10.06.2020 року у лікарню у м.Ромни приїхали ОСОБА_31 і ОСОБА_32 і пропонували їй 5-10 тис. грн., щоб забрали заяву. Вона відмовилася, але погодилась взяти гроші на лікування чоловікові, на що ОСОБА_7 категорично повідомив, що якщо вона не забере заяву, то взагалі нічого не отримає. У травматології лікар повідомив, що чоловікові потрібна операція у м. Суми і 18.06.2020 року вони поїхали в обласну лікарню, де ОСОБА_13 і зробили операцію. У цей час телефонувала ОСОБА_33 і запитувала, чи лежить чоловік у лікарні у м.Суми. Також дочка ОСОБА_7 і їхня спілкувались у переписці з приводу цього побиття. До цього часу обвинувачений шкоди не відшкодував і не вибачався. Також пояснила, що за 24 роки подружнього життя з ОСОБА_9 , у них з ОСОБА_7 конфлікт був двічі, оскільки останній б`є свою дружину ОСОБА_34 , а чоловік за сестру заступається.

Свідок ОСОБА_35 суду пояснила, що є дочкою потерпілого. 08.06.2019 р. вона приїхала у с. Рогинці. Зайшовши у свій двір побачила батька і матір. У батька на руках були синяки, тулуб був набряклий і синій, також синя половина обличчя. Оскільки за освітою вона є медпрацівником, то визначила, що у батька переламані ребра, тому викликала швидку. По дорозі до лікарні тато повідомляв лікарям «швидкої», що його побив ОСОБА_7 . По прибуттю у лікарню викликали поліцію і подали заяву про побиття. Крім того, 09.06.2019 року їй у соцмережі написала ОСОБА_36 - дочка ОСОБА_7 , що обізнана з приводу того, що ОСОБА_6 побив ОСОБА_4 і що ОСОБА_6 розкаюється, запропонувала гроші і просила, щоб забрали заяву. Почувши відмову, сказала, що у такому разі вони нічого не відшкодують.

Свідки ОСОБА_37 та ОСОБА_38 пояснили, що є сусідами ОСОБА_4 і бачили як 08.06.2019 року його забирала швидка. Крім того пояснили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є родичами між собою, конфліктів між ними раніше не чули.
Пояснення свідків суд приймає до уваги, оскільки вони є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та з письмовими матеріалами справи. Судом не встановлено заінтересованості свідків у наслідках розгляду справи та підстав обмовляти обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_39 , яка є дружиною обвинуваченого та рідною сестрою потерпілого, відмовилась давати показання на підставі ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_11 судом не допитувався у зв`язку зі смертю.

Свідок ОСОБА_40 , яка є матір`ю обвинуваченого, судом не допитувалась, оскільки прокурор не наполягала на її допиті. Крім того, з пояснень самого обвинуваченого та потерпілого, вона не була безпосереднім свідком події, тому суд вважає, що наявність чи відсутність вини ОСОБА_6 можливо встановити без допиту зазначеного свідка.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину також підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо судом у судовому засіданні:

- витягом з ЄРДР від 11.06.2019 р., відповідно до якого до ЄРДР за номером 0000389 внесено відомості щодо кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією 121 ч.1 КК України (а.с.96);

- заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 11.06.2019 р., в якій він повідомляє про обставини події (дата, час та місце) щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.с.97) та заявою про залучення його до провадження в якості потерпілого (а.с.100);

З наведених документів вбачається, що процесуальні дії по збиранню доказів стороною обвинувачення проводились в межах даного кримінального провадження, отже є допустимими в контексті ч. 1 ст. 86 КПК України.

- скріншотом екрану мобільного телефону з перепискою двох осіб, з якої вбачається факт спілкування з приводу події, що сталась за участю батьків, між дітьми обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , а також протоколом огляду предмету від 25.02.2020 р., а саме указаних скріншотів екрану мобільного пристрою листування через додаток: мессенжер сайту «Facebook (а.с.122-123), зазначені скріншоти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні постановою від 25.02.2020 р. (а.с.125), що у сукупності з показаннями потерпілого та свідків вказує на те, що суб`єктом злочину, є саме ОСОБА_6

- висновком експерта №20 за вих. 25 від 23.01.2020 р., відповідно до якого на підставі даних додаткової судово-медичної експертизи, беручі до уваги обставини події, дані додатково наданій медичній документації, та відповідаючи на питання в постанові, судово-медичний експерт прийшов до висновку, що: 1) Згідно наданого на додаткову судово-медичну експертизу оригіналу медичної карти стаціонарного хворого № 1 1027 торакального відділення КПН СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» гр. ОСОБА_4 , 1971 р.н. знаходився на стаціонарному лікуванні з 19.06.2019 року по 05.07.2019 року з діагнозом: «ЗТГК. Перелом 8-9 ребер справа. Свернувшийся посттравматический гемоторакс справа.» Тілесні ушкодження можуть відповідати терміну 06.06.2019 року, що підтверджується медичною документацією. Характер ушкоджень вказує на те, що вони могли утворитися від дії тупого предмета (предметів) V обмеженою контактуючою поверхнею. Точно встановити якими саме предметами (предметом) були спричинені вищевказані тілесні ушкодження не можливо, так як видоспецифічні ознаки травмуючи предметів (предмета) в наданій на судово-медичну експертизу медичній документації не вказані. При цьому не можна виключити, що вони могли утворитися в результаті ударів кулаками, частинами ніг взутими у взуття, та інших предметів, які могли знаходитися в руках нападника (нападників); 2). Тілесні ушкодження у вигляді переломів 8-9 ребер справа, супроводжувались масивним крововиливом в праву плевральну порожнину (до 350 мл. геморагічних згустків і до 450 мл. геморагічної рідкого вмісту було видалено під час операції 21.06.2019 року), тобто викликали реальну загрозу життю, згідно пункту 2.1.3 л., правил визначення тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпеки для життя (а.с.114-115);

- висновком експерта № 53 за вих. 569 від 04.10.2019 р. (початок проведення 27.09.2019 р., закінчена 04.10.2019 р.), відповідно до якого: 1) При судово-медичному обстеженні 12.06.2019 р. у ОСОБА_4 були виявлені наступні пошкодження: 5 синців на лівій бічній поверхні грудної клітини в нижній відділах і поперековій ділянці, синець на внутрішній поверхні лівого плеча в верхній третині. Згідно оригіналу історії хвороби №5244/654 хірургічного відділення Роменської ЦРЛ ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.06.2019 по 14.06.2019 з діагнозом: Закрита травма грудної клітки справа. Перелом 8 ребра справа. Підшкірна емфізема. стаціонарному лікуванні з 08.06.2019 року по 14.06.2019 року з діагнозом: Закрита травма грудної клітки справа. Перелом 8 ребра справа. Підшкірна емфізема. Малий гідроторакс справа. (Підтверджено рентгенологічними дослідженнями). Характер пошкоджень вказує на те, що вони могли утворитися від дії тупих предметів (предмета) з обмеженою контактуючою поверхнею. Пошкодження можуть відповідати терміну 6.06.2019 року, на що вказує колір синців при судово-медичному обстеженні потерпілого 12.06.2019 року. 2) Тілесні ушкодження у вигляді перелому 8 ребра справа, не являються небезпечними для життя, але потребують тривалого лікування (більше 3- х тижнів) і відносяться до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень. Пошкодження у вигляді синців, згідно пункту 2.3.2 б, правил визначення тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до легких тілесних пошкоджень (а.с.118-119);

- протоколом слідчого експерименту від 11.02.2020 р. з фототаблицею до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого останній розповів та продемонстрував механізм та спосіб нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.с.136-137, 138-141);

- висновком експерта №57 від 14.02.2020 р., згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи, беручи до уваги обставини події, дані проведення слідчого експерименту та відповідаючи на питання в додатковій постанові, судово-медичний експерти прийшов до висновку про те, що характер і локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 у вигляді синців на лівій бічній поверхні грудної клітини в нижніх відділах, поперековій ділянці, на внутрішній поверхні лівого плеча в верхній третині, переломів 8-9 ребер справа, не виключає можливості утворення їх при обставинах, продемонстрованих потерпілим під час слідчого експерименту (а.с.143).

- висновком КТ - дослідження грудного відділу хребта ОСОБА_4 від 17.02.2020 р., відповідно до якого у останнього виявлено посттравматичну деформацію тіл Т10 і Т12, незрощений перелом заднього відділу 8 ребра справа, численні зрощені переломи ребер (а.с.102);

- висновком КТ - дослідження попереково-крижового відділу хребта ОСОБА_4 від 17.02.2020 р., відповідно до якого у нього виявлено посттравматичну клиноподібну деформацію 1 ступеня тіл Т12 та L1. КТ-ознаки помірного остеопорозу; остеохондрозу, спондилоартрозу поперекового відділу хребта, протрузій дисків L1- L5 (а.с.103);

- довідкою МСЕК серії 12ААА №946906, відповідно до якої ОСОБА_4 має третю групу інвалідності з ураженням ОРА (а.с.104);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді від 09.08.2019 р. надано тимчасовий доступ до амбулаторної картки та журналів, книг та карток, в яких зареєстроване звернення ОСОБА_4 за медичною допомогою з 06.06.2019 р. по (09.08.2019), вилучено копію зазначеної в ухвалі інформації відповідно до опису документів, який долучено до даного протоколу, а саме: історії хвороби ОСОБА_4 №5244 на 20 арк. (а.с.105, 106, 107, 108);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді від 19.12.2019 р. про надання тимчасового доступу до історії хвороби ОСОБА_4 , що знаходиться в хірургічному відділенні КНП СОР Сумська обласна клінічна лікарня», вилучено медичну карту стаціонарного хворого №11027, що відповідає доданому до протоколу опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.с.109, 110, 111, 112);

Зазначеними документами підтверджуються наявність об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_6 в діях останнього, причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та тілесними пошкодженнями потерпілого.

- протоколом огляду місця події з фототаблицями до нього від 21.02.2020 р., згідно якого було оглянуто кімнату будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де відбувся конфлікт між обвинуваченим та ОСОБА_4 (а.с.127-128,129) підтверджується місце вчинення злочину.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, які були повно, всебічно і неупереджено досліджені в судовому засіданні та оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку суд приходить до переконання, що надані докази є належними допустимими і достатніми для встановлення вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального злочину поза розумним сумнівом.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у формі прямого умислу доведена у повному обсязі, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд враховує обставини, визначені ст. 65 КК України.

ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, а саме те, що завдана шкода здоров`ю потерпілого, яка не може бути повністю відновлена, невизнання вини обвинуваченим, і відсутність розкаяння; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.135), працюючий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.133). ОСОБА_6 був засуджений за злочин проти здоров`я особи і хоча в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, що не несе для останнього юридичних наслідків, проте характеризує його як особу, схильну до насильницьких агресивних дій. При призначенні покарання суд також враховує думку прокурора та потерпілого і його представника щодо призначення покарання на строк мінімально передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України. Отже, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією цієї частини статті.

Таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Ураховуючи поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, думку прокурора, потерпілого та його представника, які не наполягала на обранні запобіжного, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу.

Цивільний позов:
Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_6 і просив стягнути на його користь 7970,99 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 6000 грн. у відшкодування процесуальних витрат на оплату правничої допомоги, а всього 113970,99 грн.

Відповідно ч. 5 ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом за клопотанням учасників провадження. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справі не є обов`язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Обвинувачений цивільний позов не визнав.

Матеріальна шкода
Потерпілий ОСОБА_4 просив стягнути із ОСОБА_6 на його користь 7970,99 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що внаслідок нанесення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні. Завдана матеріальна шкода у розмірі 7970,99 грн. полягає у витратах, понесених на придбання ліків.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд дійшов висновку про задоволення цивільного позову в цій частині і вважає, що із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 слід стягнути витрати на лікування у розмірі 7970,99 грн.

Понесення ОСОБА_4 витрат саме в такому розмірі доведена письмовими доказами: випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 24.03.2020 року, довідкою до акта огляд МСЕК серії 12ААА № 946906 та товарними чеками на придбання лікувальних засобів (а.с. 22,23, 24-35).

Моральна шкода
Вимогу про стягнення із ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди ОСОБА_4 обгрунтовує тим, що завдана йому моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях унаслідок отриманих травм, стійкого розладу здоров`я, необхідності подальшого лікування, неможливості відновлення попереднього стану здоров`я незалежно від часу та будь-яких зусиль, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, які виразились у втраті нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. До цього часу він не може вести повноцінного життя, оскільки постійні фізичні болі не покидають його. Унаслідок зазначеного повністю змінився характер його життя, він змушений обмежувати себе у всьому, що раніше було для нього доступним. З огляду на зазначені обставини, враховуючи характер та обсяг його фізичних і душевних страждань унаслідок каліцтва, неможливість відновлення попереднього стану здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану йому моральну шкоду в 100000 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_4 позов підтримав та пояснив про обставини, викладені в ньому. При цьому пояснив, що в 1994 році внаслідок ДТП отримав травму ноги і страждає з того часу на остеомієліт, тому ребра не зростаються. Внаслідок ДТП йому булл встановлена 3 група інвалідності і через це він виконував домашні роботи не в повній мірі. Нога боліла постійно і він на неї шкутильгав.

Допитані у якості свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_35 пояснили, що ОСОБА_4 у 1994 році потрапив у ДТП, пошкодив ногу, йому було важко ходити і він на неї шкутильгав. Лікарі рекомендували менше ходити або взагалі лежати і хоча йому встановили ІІІ групу інвалідності, але лікарі рекомендували не працювати. Нога у нього і раніше боліла, а внаслідок побиття стало ще гірше, у потерпілого внаслідок остеоміеліту не зростаються зламані від дій ОСОБА_7 ребра і розвився пневмоторакс, фактично він залишився калікою.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з ушкодженням здоров`я, в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

У суду не виникає сумніву, що у зв`язку із завданням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, фізичного болю, необхідністю проходити тривале лікування, вживати лікарські засоби, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, істотно змінився його спосіб життя, вказані дії потребують як часових витрат, так і завдають душевних та фізичних страждань. Проте, враховуючи, що потерпілий мав травмування раніше, які також спричиняли йому відповідні психологічні і фізіологічні страждання. Суду не надано даних для можливості розмежування страждань, що відчуває потерпілий внаслідок скоєного відносно нього злочину та отриманих попередньо травм, тому, ураховуючи необхідність тривалого часу для відновлення фізичного та психологічного стану, повне відновлення яких неможливе, виходячи із засад розумності, поміркованості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково і з ОСОБА_6 на користь потерпілого слід стягнути 80 тис у відшкодування моральної шкоди.

Витрати на правову допомогу
Крім того, потерпілий ОСОБА_4 просив стягнути із ОСОБА_6 на його користь понесені витрати на правничу допомогу, посилаючись на те, що за надання правничої допомоги у даному кримінальному провадженні під час досудового слідства та під час розгляду справи ним було сплачено адвокату ОСОБА_5 6000 грн.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Повноваження представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 підтверджені договором про надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 0000389 від 11.06.2019 р., укладеного між ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , про надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 0000389 від 11.06.2019 р. за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ № 1000518 (а.с. 36,38).

Із матеріалів кримінального провадження також вбачається, що представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 був присутній у судових засіданнях під час розгляду справи.

Згідно квитанції прибуткового касового ордеру № 61 ОСОБА_4 сплатив адвокату ОСОБА_5 згідно договору про надання правничої допомоги 6000 грн. (а.с.37).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, також підлягають задоволенню.

Витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі: два паперові аркуші із скріншотами історії листування через месенджер додатку «Facebook» між ОСОБА_4 та ОСОБА_43 , приєднані до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня прибуття до установи відбування покарання.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), 7970,99 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 80 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 6000,00 грн. у відшкодування процесуальних витрат на оплату правничої допомоги, а всього 93970 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот сімдесят) 99 коп.

Речові докази по справі: два паперові аркуші із скріншотами історії листування через месенджер додатку «Facebook» між ОСОБА_4 та ОСОБА_43 , приєднані до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1