Житомирський апеляційний суд
Справа №285/831/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

На розгляді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_9 , за ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_10 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.4 ст.296 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків триманні під вартою на два місяці обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , оскільки даний строк закінчується, а розгляд кримінального провадження триває, та існують ризики, які встановлені слідчим суддею при обранні запобіжних заходів.

Захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та обвинувачені заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили в задоволенні відмовити.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2021 продовжено дію раніше обраного обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 18.06.2021 включно.

На вказане рішення захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2021, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та задовольнити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , з тримання під вартою на передачу на поруки депутатам Новоград-Волинської міської ради. Посилається на те, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що судом не було враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, щиро жалкує, що вчинив кримінальне правопорушення, повідомив, що має намір сприяти органу досудового розслідування та суду, наміру переховуватися або ухилятися від суду не має. Не має наміру знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Зазначив, що судом не було з`ясовано та доведено переконливих аргументів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам визначених в статті 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду провадження підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 додатково зазначив, що суд першої інстанції не розглянув клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , з тримання під вартою на передачу на поруки депутатам Новоград-Волинської міської ради. Також вказав, що розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відбувся без участі потерпілих.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, а ухвалу суду просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників провадження, перевіривши ухвалу суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України та інших.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 20.04.2021 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на передачу на поруки депутатам Новоград-Волинської міської ради.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

З журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні як прокурора, так і сторони захисту доводи перевірялись судом при їх розгляді. При цьому був допитаний обвинувачений ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження та зміну запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і тяжкість та обсяг обвинувачення, оскільки «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Фактичні обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, свідчать про його можливу підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, суд обґрунтовано послався, на те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, враховуючи, що розгляд кримінального провадження не розпочато, однак свідки та потерпілі по вказаному кримінальному провадженню не допитані.

Судом також враховано суспільну небезпечність вчинення кримінального правопорушення, обвинувачені можуть вчинити повторні злочини, про що свідчить перебування на розгляді в суді кримінальних справ по обвинуваченню ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та обвинувачені можуть переховуватися від суду.

Суд, розглядаючи заявлені клопотання, взяв до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, характер вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, його тяжкість, наслідки вчинення протиправних діянь та дійшов до обґрунтованого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та є правові підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд повно дослідив обставини кримінального провадження, які стосуються вирішення питання про запобіжний захід, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначивши, що ризики, які були підставою щодо обрання міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою та продовження даного заходу не змінились та не відпали, що виключає можливість його зміни на більш м`який.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апелянта, що судом першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не розглядалося клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на передачу на поруки депутатам Новоград-Волинської міської ради.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, а саме її мотивувальної частини, вказаний довод був предметом розгляду судом першої інстанції, який прийшов до обґрунтовано висновку, про не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і передача на поруки депутатам Новоград-Волинської міської ради, оскільки захисниками та депутатами не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинувачених своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того вказане підтверджується журналом судового засідання.

Також є безпідставними посилання захисника, що розгляд клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проводився без участі потерпілих, оскільки нормами КПК України не передбачено обов`язкової участі потерпілих при вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 не заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, щиро жалкує, що вчинив кримінальне правопорушення, має намір сприяти органу досудового розслідування та суду, на думку колегії суддів не можуть слугувати стримуючими факторами для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 331, 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: