Справа № 152/1297/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000221 від 24 серпня 2018 року,
за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород, Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_2 , працюючого будівельником, раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор - ОСОБА_4 ,
сторона захисту:
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
захисник - ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

04.02.2018, приблизно о 10 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Шаргород Шаргородського району, за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких були виділені в окреме провадження, заздалегідь домовившись між собою на скоєння крадіжки мідного кабелю із опор зв`язку, прийшли на АДРЕСА_3 на колишню територію ПТУ, поблизу колишнього цукрового заводу.
В подальшому ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких були виділені в окреме провадження, переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно, шляхом вільного доступу, за допомогою ножиць по металу, які йому передала особа 1 почав перекушувати з ділянки опор ліній зв`язку телефонний кабель ТПВ 20x2x0,4 довжиною 20 метрів, який належить ПАТ «Укртелеком» Вінницька філія РЦТ №243 СЛД №1 м. Шаргород ЄДРПОУ - 01182204, відповідно до висновку судового експерта судово-товарознавчої експертизи № 1038/18-21 від 16.02.2018, ринкова вартість одного метру кабелю телефонного марки ТПВ 20x2x0,4 станом на 04.02.2018 року , складала 32,15 грн.
Даний кабель частинами по декілька метрів особа 1 та особа 2 носили та складали біля будівлі колишнього ПТУ в дерев`яну шафу.
В той час по дорозі біля колишнього ПТУ службовим автомобілем проїжджали працівники поліції, які виявили ОСОБА_3 , особу 1 та особу 2, коли останні носили та складати кабель біля будівлі колишнього ПТУ в дерев`яну шафу. На що в свою чергу останні, побачивши працівників поліції, не поносивши увесь порізаний на куски кабель у дерев`яну шафу, втекли, залишивши місце скоєння кримінального правопорушення, таким чином не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі.
Через деякий час їх місце перебування було встановлено та вони були доставлені до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для складання відповідних матеріалів.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому зa попередньою змовою групою осіб.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину та відображені в обвинувальному акті виклад якого оголошено під час судового розгляду.
Ураховуючи те, що обвинувачений, захисник та прокурор у судовому засіданні, а представник потерпілого в заяві не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, доказів щодо речових доказів та судових витрат.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, а тому кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем реєстрації та проживання в м. Шаргород характеризується позитивно, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працює та проживає разом з сім`єю в Республіці Польща, раніше не судимий.
Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого є визнання ним вини та щире каяття, обставин обтяжуючих його покарання не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого статті 69, КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора, висловлену у судових дебатах, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.
Окрім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думки прокурора, захисника, суд доходить висновку, що доцільним є застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Крім цього, суд не застосовує відносно ОСОБА_3 додаткові обов`язки передбачені ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки при призначенні цього покарання судом взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 на даний час з сім`єю працює та проживає за межами України, а тому, на переконання суду, покладення додаткових обов`язків на ОСОБА_3 є невиправданими, не вплинуть на його перевиховання, натомість можуть призвести до порушення його прав в подальшому при виконанні вироку.

Отже, призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у провадженні становлять 143 грн.
Підстав для обрання запобіжного заходу немає.
Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: телефонний кабель в ізоляції синього кольору марки (ТПВ 20х2х0,4) загальною довжиною 20 метрів повернути власнику (СЛД №1 м. Шаргород, ВФ ПАТ «Укртелеком», ножиці по металу з пластиковими рукоятками жовтого кольору знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів в сумі 143 грн.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1