У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника відділу з питань пробації ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Білоцерківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 р. відповідно до вимог КК України

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло подання заступника начальника Білоцерківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 р. відповідно до вимог КПК України та просить привести у відповідність до ч. 1 ст. 71 КК України вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 р. в частині приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2020 р., який вступив у законну силу 12.12.2019 р. та поглинув вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2018 р. на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням.

Суд вислухавши представника відділу пробації, яка підтримала клопотання, захисника, прокурора, який вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 537 ч.1 п. 11 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішити такі питання: 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків.

ОСОБА_7 засуджений:

1) 14.03.2018 р. вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ст. 185 ч.1,2 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуванн6я покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) 04.02.2019 р. вироком Білоцерківського міськрайонного судом Київської області за ст.ст. 190 ч.1, 186 ч.2, 70 ч.1,4 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 12.12.2019 р. змінено вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р. та вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.ст. 190 ч.1, 186 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України (вирок Фастівського міськрайонного суду від 14.03.2018 р.) за сукупністю злочинів до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитом строком на 3 роки;

3) 13.01.2020 р. вироком Білоцерківського міськрайонного суду за ст. 186 ч.2, 71 ч.1 КК України (вирок Фастівського міськрайонного суду від 13.01.2018 р.) за сукупністю вироків до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4) 17.02.2020 р. вироком Фастівського міськрайонного суду за ст. 186 ч.2, 71 ч.1 КК України (вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р.) за сукупністю вироків до 4 років 9 місяців позбавлення волі.

У теперішній час вищевказані вироки набрали законної сили та звернуті до виконання.

Відповідно до ст. 70 ч.1,4 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. Суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд зазначає, що у клопотанні міститься прохання дослівно: привести у відповідність до ч.1 ст. 71 КК України вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 р. в частині приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2020 р., який вступив у законну силку 12.12.2019 р. та поглинув вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2018, на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання.

Суд зазначає, що розпорядженням Білоцерківського міськрайонного суду від 16.01.2020 р. шляхом направлення на адресу Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації був надісланий до виконання вирок Білоцерківського міськрайоо6ного суду від 04.02.2019 р. Разом із вказаним вироком, була направлена ухвала Київського апеляційного суду від 12.12.2019 р., якою було змінено вирок від 04.02.2019 р. в частині виключення помилкового зазначення у вироку застосування положень ст.ст.75,76 КК України до призначенного покарання, а не вірного після призначення остаточного покарання відповідно до вимог ст. 70 ч.4 КК України.

Суд зазначає. що у вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р. двічі було застосовано положення ст.ст. 75,76 КК України і ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2019 р. вказане було визнано помилковим і вирок у цій частині змінено.

Саме вказаний вирок разом з ухвалою Київського апеляційного суду стосовно ОСОБА_7 було звернуто до виконання і надіслано до виконання на адресу Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації.

Водночас 13.01.2020 р. вироком Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та відповідно до вимог ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду від 14.03.2018 р. і призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Згідно зазначеного у наданому разом із клопотанням вироку від 13.01.2020 р. , останній вступив в законну силу 12.02.2020 р.

Суд визнає, що при ухваленні вироків 04.02.2019 р., 13.01.2020 р. Білоцерківським міськрайонним судом стосовно ОСОБА_7 двічі було враховано покарання призначене ОСОБА_7 вироком Фастівського міськрайонного суду від 14.03.2018 р., причому вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р. відповідно до ст. 70 ч.4 КК України (сукупність злочинів) та вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р. відповідно до ст. 71 ч.1 КК України (сукупність вироків).

Суд не вправі здійснювати перевірку законності зазначених вироків, висловлювати судження щодо їх законності, лише констатує, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р. був предметом розгляду в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, а вирок від 13.01.2020 р. враховуючи дату його ухвалення і набрання законної сили, ймовірно ні.

Суд вважає, що при ухваленні вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р., ймовірно суду не було відомо про те, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р.., який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2019 р. при призначенні остаточного покарання було враховано покарання призначене ОСОБА_7 вироком Фастівського міськрайонного суду від 14.03.2018 р.

Суд зазначає, що КК України не передбачено двічі, тобто повторне врахування одного і того ж призначеного покарання особі.

Суд зазначає, що є недопустимим врахування призначеного особі покарання двічі.

17.02.2020 р. вироком Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим за ст. 186 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного цим вироком покарання частково приєнати невідбуте покарання, призначене за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р., призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців. Із вироку Фастівського міськрайонного суду від 17.02.2020 р. витікає, що злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України у вчинення якого ОСОБА_7 визнаний винуватим, він вчинив 07 листопада 2019 р., тобто до ухвалення 13.01.2020 р. вироку Білоцерківським міськрайонним судом стосовно ОСОБА_7 .

Суд не вправі здійснювати перевірку законності зазначеного вироку Фастівського міськрайонного суду від 17.02.2020 р., висловлювати судження щодо його законності, лише констатує, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р. ухвалений після вчинення ОСОБА_7 злочину, за який він засуджений вироком Фастівського міськрайонного суду від 17.02.2020 р. та яким остаточне покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покрання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р.

Суд зазначає, що порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків визначено ст.ст. 70 ч.1, 70 ч.4, 71 ч.1 КК України.

Судом встановлено, що із наданих вироків стосовно ОСОБА_7 витікає наступне.

Покарання призначене вироком Фастівського міськрайонного суду від 14.03.2018 р. враховано при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 ч.4 КК України вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р. та звільненням ОСОБА_7 від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, який шляхом направлення до Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації був звернутий до виконання.

Покарання призначене вироком Фастівського міськрайонного суду від 14.03.2018 р. також враховано при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 ч.1 КК України вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р. із призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Із наданої ксерокопії вказаного вироку витікає, що він набрав законної сили 12.02.2020 р., тобто ймовірно не був предметом розгляду в апеляційному порядку.

Покарання призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р. враховано при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 ч.1 КК України вироком Фастівського міськрайонного суду від 17.02.2020 р. із призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців. Із наданої ксерокопії вказаного вироку витікає, що він набрав законної сили 19.03.2020 р., тобто ймовірно не був предметом розгляду в апеляційному порядку.

Суд зазначає, що остаточне покарання призначене ОСОБА_7 відповідно д о ст. 70 ч.4 КК України вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р., зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2019 р. (вступив в законну силу 12.12.2019 р.) не було враховано при ухваленні:

1) вироку Білоцерківським міськрайонним судом від 13.01.2020 р.,

2) вироку Фастівським міськрайонним судом від 17.02.2020 р.

Водночас суд констатує, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р. був предметом апеляційного перегляду, і ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2019 р. він змінений, від відбування призначеного покарання ОСОБА_7 звільнений із іспитовим строком.

Суд зазначає, що ОСОБА_7 засуджений:

14.03.2018 р. вироком Фастівського міськрайонного суду;

вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р. за злочини вчинені 18 лютого 2017 р., 04 листопада 2017 р. із призначенням остаточного покарання відповідно до ст. 70 ч.4 КК України;

вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2020 р. за злочин вчинений 27 жовтня 2019 р. із призначенням остаточного покарання відповідно до ст. 71 ч.1 КК України;

вироком Фастівського міськрайонного суду від 17.02.2020 р. за злочин вчинений 07 листопада 2019 р. із призначенням остаточного покарання відповідно до ст. 71 ч.1 КК України.

Відповідно до ст. 78 ч.4 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням здійснюється уповноваженим органом з питань пробації.

Суд зазначає, що від покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2019 р., ОСОБА_7 звільнений з іспитовим строком 3 роки. Нагляд за ОСОБА_7 , звільненим від відбування зазначеного покарання з іспитовим строком здійснює у теперішній час Білоцерківський МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Водночас у теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а саме в ДУ «Бориспільська ВК № 119» за вироками суду, якими він засуджений до реального позбавлення волі.

За таких обставин клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 537 ч.1 п.11, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання заступника начальника Білоцерківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 р. відповідно до вимог ст. 71 ч.1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1