УХВАЛА Іменем України
м. Балаклія 29 липня 2021 року Справа №414/797/17 1-в/610/222/2021

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства у відношенні засудженого:

ОСОБА_4 , який народився в м. Кіровська Луганської області, українець, громадянин України, до арешту не працював, проживав по АДРЕСА_1 , освіта середньо-спеціальна, -

установив:

20.07.2021 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_5 . Вироком Прикубанського районного суду м. Краснодара РФ від 21.06.2016 він був засуджений за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу РФ до покарання у виді 10 років позбавлення волі, у відповідність до чинного законодавства. Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 16.05.2017 зазначений вирок було приведено у відповідність із законодавством України, визнавши ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді десяти років позбавлення волі. Вважає, що судом не було правильно застосовано ЗУ про кримінальну відповідальність із урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.

Вказане стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 5 ст. 539 КПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви.

Ознайомившись із матеріалами справи, вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Прикубанського районного суду м. Краснодара РФ від 21.06.2016 ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п.«г» ч.4 ст.228.1 КК РФ, до покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Апеляційною ухвалою Краснодарського краєвого суду РФ від 16.08.2016 вищезазначений вирок залишено без змін.

Вирок суду набрав законної сили, ОСОБА_5 відбував покарання в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП по Краснодарському краю»; кінець відбуття строку покарання 25.01.2026.

Дії ОСОБА_5 , засудженого вироком Прикубанського суду м. Краснодара РФ від 21.06.2016 кваліфіковані за ч.3 ст.30, п.«г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу РФ, тобто як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою, групою осіб, у великому розмірі.

За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.307 КК України, яка передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310,312,314,315,317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, та карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Частинами 1 та 2 статті 15 КК України передбачено, що замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Пунктом «b» ч.1 ст.9 Конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарння, передбаченого законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11.

Пунктом «d» ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

Згідно з ч.3 ст.610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.

У відповідності до ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Так, вироком Прикубанського районного суду м.Краснодара РФ від 21.06.2016, яким ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п.«г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу РФ, та призначено покарання у виді десяти років.

Ухвалою від 16.05.2017 Кремінського районного суду Луганської області вирок РФ у відношенні ОСОБА_5 приведено у відповідність із законодавством України, таким чином ОСОБА_7 визнано засудженим за ч.2 ст.307 КК України до 10 років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_7 було відраховано з 26.01.2016, в строк відбуття покарання зараховано час тримання під вартою та відбутий строк покарання у Російській Федерації.

У відповідності до ч.1 ст.7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

Частиною 3 статті 68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вимоги ч.3 ст.68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчений злочин. Ця норма має імперативний характер, тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин, при цьому призначення покарання має бути вмотивоване у вироку суду.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Відповідно до вимог ч.3 ст.68 КК України розмір покарання у даному випадку не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Таким чином, оскільки призначене покарання перевищує санкцію статті у відповідності до законодавства України, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 16.05.2017 привести у відповідність до закону України. В іншій частині ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 16.05.2017 слід залишити без змін.

Керуючись стст.7, 15, 68, стст. 537, 539 КПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 16.05.2017 привести у відповідність до закону.

Вважати ОСОБА_5 засудженим:

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

В іншій частині ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 16.05.2017 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали складений і оголошений 03.08.2021 об 11.00 годині.

Суддя