Справа №766/1355/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

представник потерпілого: ОСОБА_5

провівши відкрите підготовче судове засідання на підставі клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 08.05.2015 року за №0002599, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:

Прокурор Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 08.05.2015 року за №0002599, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В клопотанні прокурора порушено питання про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки подія, яка стала приводом для звернення потерпілого з заявою про вчинений щодо нього злочин, мала місце 26.03.2013 року, вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочину невеликої тяжкості. Крім того, під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлена, жодній особі не було повідомлено про підозру.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки у даному кримінальному провадженні слідчим та прокурором всупереч ст. 25 КПК України не було вжито належних та достатніх визначених законом заходів для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого та його представника, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши наведені у клопотанні прокурора доводи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У даному випадку, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 України відповідно до ст. 12 КК України в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011 р. відноситься до злочинів невеликої тяжкості та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою вказаного злочину згідно ст. 49 КК України становлять три роки.

Тобто, формально існують підстави для застосування п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

У той же час, закриття є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, у тому числі, відносяться законність, публічність.

У частині 2 ст. 9 КПК України (принцип законності) визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Принцип публічності відповідно до ст. 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Суд вважає, що на час складання та направлення прокурором клопотання до суду не було забезпечено у повному обсязі виконання зазначених вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9, 25 КПК України.

Як зазначено в клопотанні прокурора, відомості про ЄРДР про дане кримінальне правопорушення були внесені за заявою потерпілого ОСОБА_4 про те, що 26.03.2013 року невстановлена особа, представившись як ОСОБА_6 , 1985 р.н. вчинила відносно нього шахрайські дії під час укладення договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 .

Як свідчать матеріали справи, заявою від 08.05.2013 року ОСОБА_4 повідомив про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке було внесено до ЄРДР за №0002599, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

З метою перевірки викладених у заяві потерпілого відомостей у подальшому слідчим неодноразово надавалися доручення оперативним співробітникам на проведення дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження осіб причетних до вчинення злочину та їх допит, проте органом досудового розслідування не було встановлено місцезнаходження та не допитано 2 ключові особи - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які отримували грошові суми від ОСОБА_4 , про що власноручно писали відповідні розписки.

З рапортів оперуповноваженого ОСОБА_8 від 29.10.2015 р. вбачається, що для можливості допиту ОСОБА_7 було проведено телефонний дзвінок, та встановлено з телефонної розмови, що він відмовляється прибути до Суворовського РВ ХМУ на допит в якості свідка. Для можливості допиту ОСОБА_6 було проведено телефонний дзвінок, але телефон був вимкнений. У зв`язку з цим не надається можливості допитати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

З доданого до матеріалів справи запиту-відповіді щодо відомостей про осіб, які перетнули кордон у тому числі іноземців від 13.06.2018 р., вбачається, що громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_6 13.02.2016 року в`їхала на територію України. При цьому жодних відомостей, про те, що ОСОБА_6 виїхала за межі України на теперішній час матеріали справи не містять.

Наведене дає підстави для висновку про те, що у даному кримінальному провадженні слідчим та прокурором всупереч ст. 25 КПК України не було вжито належних та достатніх визначених законом заходів для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, на що доречно вказали потерпілий та його представник.

Проте, прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За встановлених вище обставин, клопотання прокурора є передчасним і таким, що не підлягає задоволенню, а матеріали кримінального провадження підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 284, 314, 376 КПК України суд, -

постановив:

У задоволені клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 08.05.2015 року за №0002599, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 08.05.2015 року за №0002599 повернути до Херсонської місцевої прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СуддяОСОБА_1