Справа № 466/6052/21
У Х В А Л А
29 липня 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на тимчасово вилучене майно за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002334 від 06.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

з участю представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

07.07.2021 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна частково, в якому просить скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 24.11.2020, а саме: на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що з моменту вилучення майна минуло багато часу, кримінальне провадження не розслідується і жодні слідчі дії не проводяться, а накладений арешт є обтяженням на майно, що є її особистою власністю.

Зазначає, що внаслідок накладення арешту на автомобіль, вона позбавлена можливості розпоряджатися майном як власник. Просить скасувати арешт шляхом надання дозволу власнику ОСОБА_3 володіти та користуватися без права відчуження автомобілем.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити, скасувати арешт в частині.

Представнк потерпілого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 щодо клопотання заперечила, просила долучити ряд доказів, а також копії ухвал про відмову у задовленні клопотання про скасування арешту майна. Зазначила, що заявник зловживає правом та не надає суду доказів того, коли і на підставі якого договору вона отримала у власність спірний автомобіль. Так, відчуження відбулося без згоди власника, а також не в його інтресах, коштів за продаж автомобіля ОСОБА_5 не отримував.

Прокурор ОСОБА_7 та слідча ОСОБА_8 у кримінальному провадженні 0002334 в судове засідання не прибули, скерували заяви про перенесення судового засідання. Додаткових пояснень, заяв та клопотань до суду не направляли.

Враховуючи передбачені ч.2 ст.174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності вказаних осіб.

Слідчий суддя, вислухавши представника заявника, представника потерпілого, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього документи, матеріали клопотання про накладення арешту на майно, приходить такого висновку.

Так, порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, згідно положень якої підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24.11.2020 накладено арешт на майно, яке 18.11.2020 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Тойота Яріс», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Тойота ЯРІС», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, 2007 року випуску, видане на прізвище ОСОБА_3 : один ключ із сигналізацією(брелком) чорного кольору, на якому є маркування «Тойота» .

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їхне застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ відділу поліції №1 ЛУРП№1 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002334 від 06.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Постановою слідчого зазначений автомобіль визнано речовим доказом.

В силу ст.41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Однак, слід зазначити, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як зазначено вище, майно було вилучено та на нього накладено арешт ухвалою суду 22.11.2020. Ще в грудні 2020 року керівником Шевченківського ВП подавася запит до ТСЦ МВС у Рівненській області № 5641 про надання інформації щодо реєстрації даного автомобіля за ОСОБА_3 . В подальшому у травні та липні слідчою повторно направлено запит, однак на час розгляду склопотання за більш як півроку досудове слідство не отримало інформації. Інші дії у провадженні не вчинялися. З огляду на зазначене, суд вважає, що досудове слідство не вживає швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування ТЗ власнику після закінчення відповідних розслідувань.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу в розумінні ст.170 КПК України, а саме заборони на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у спосіб заборони на відчуження відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Разом з тим, враховуючи викладене, наслідки арешту майна для його власника (володільця), розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, суд вважає, що в даний час існує загроза відчуження майна.

Щодо зміни або знищення транспортного засобу власником, а також його окремих складових частин, втрати слідової інформації, так як досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, сторона досудового слідства конкретних доказів не подало. А тому, керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України) відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, та попередити власника про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна, заборонивши розпоряджатись арештованим майном.

Керуючись ст. 2, 98, 170, 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Змінити порядок і умови виконання заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, шляхом надання дозволу власнику ОСОБА_3 володіти та користуватися без права відчуження автомобілем марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 , на який ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2020 року у справі №466/8816/20 накладено арешт.

Зобовязати слідчу слідчого відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції ГУ НП № 1 у Львівській області ОСОБА_8 негайно повернути тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Тойота ЯРІС», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Тойота ЯРІС», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, 2007 року випуску, видане на прізвище ОСОБА_3 : один ключ із сигналізацією(брелком) чорного кольору, на якому є маркування «Тойота» - для відповідального зберігання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 02 серпня 2021 року в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів. вул. Січових стрільців, 12).

Слідчий суддя ОСОБА_1