Справа № 362/3558/21
Провадження № 1-кп/362/587/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 травня 2021 року за № 0000848 щодо
ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шельпахівка Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого статтею 394 КК України.
У судове засідання прибули:
прокурор ОСОБА_4 ,
особа, щодо якої подано клопотання, - ОСОБА_3 ;
захисник ОСОБА_5 ;
законний представник ОСОБА_6 .

Суд установив:
До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого статтею 394 КК України, оскільки останній за станом здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні з посиленим наглядом.
З клопотання вбачається, що до ОСОБА_3 18 грудня 2020 року ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області застосовано запобіжний захід у виді поміщення до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня № 3» за вчинення кримінальних правопорушень передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України.
Так, 30 травня 2021 року близько 11:10 годин ОСОБА_3 , будучи особою, до якої застосовано запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, проходячи лікування у відділенні № 2 Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня № 3», яке знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район. смт. Глеваха, вулиця Павлова, 7, маючи прямий умисел, направлений на втечу із спеціалізованого лікувального закладу із звичайним наглядом, не бажаючи перебувати у приміщенні лікувального закладу та проводити лікування, з метою ухилення від подальшого перебування в лікувальному закладі, та перебуваючи за межами відділення у зв`язку з прибиранням прилеглої території, виносячи скошену траву на смітник, скориставшись раптовістю, кинув рядно з травою та зник у кущах, в подальшому переліз через бетонний паркан зник в невідомому напряму, чим скоїв втечу із спеціалізованого закладу зі звичайним наглядом.
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого статтею 394 КК України, як втеча із спеціалізованого лікувального закладу.
Проте встановлено, що ОСОБА_3 в період інкримінованих йому дій та на даний час страждає на легку розумову відсталість в ступені вираженої дебільності, з емоційно-вольовою нестійкістю тому за своїм психічним станом не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених частиною 3 статті 94 КК України - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 399 від 16 червня 2020 року.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру, пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачене статтею 394 КК України, але під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що він неосудний, а тому просив клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні з посиленим наглядом.
Захисник і законний представник підтримали подане прокурором клопотання, поросили його задовольнити.
ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення в казаного клопотання та пояснив, що він утік з лікарні, не бажаючи проходити лікування, та просив його помістити в Київський слідчий ізолятор.
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень статей 93, 94 КК України, статей 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Так, статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого статтею 394 КК України, підтверджується доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження і досліджені в судовому засіданні, зокрема:
- витягом з кримінального провадження № 0000848 від 30 травня 2021 року;
- протоколом огляду місця події від 30 травня 2021 року та фото таблицями до нього;
- ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2021 року, відповідно до якої до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку строком на 60 діб;
- висновком судово-психіатричного експерта від 16 червня 2021 року № 399, відповідно до якого ОСОБА_3 на момент інкримінованих йому дій страждав і страждає на даний час на легку розумову відсталість у ступені вираженої дебільності, з емоційно-вольовою нестійкістю (за МКХ10 F70.1); ОСОБА_3 перед та на момент скоєння інкримінованих йому дій страждав на легку розумову відсталість в ступені вираженої дебільності, з емоційно-вольовою нестійкістю (за МКХ10 F70.1); ОСОБА_3 на даний час страждає на легку розумову відсталість в ступені вираженої дебільності, емоційно вольовою нестійкістю (МКХ10 F70.1); за своїм психічним станом на момент скоєння інкримінованих йому дій та на даний час він не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом; ОСОБА_3 становить помірний ступінь суспільної небезпеки; ОСОБА_3 виявляє низький рівень розвитку когнітивних функцій та інтелекту; в сфері особистості йому притаманні примітивність мотиваційно-потребнісної сфері та схильність до скоєння правопорушення із застосуванням фізичної сили, які знайшли своє підтвердження в його поведінці в досліджуваний період, але впливу на його свідомість та діяльність, вони не здійснили; ОСОБА_3 з урахуванням рівня розумового та притаманних йому індивідуально психічних особливостей, міг під час інкримінованого йому дій правильно сприймати, запам`ятовувати та відтворювати обставини, які досліджуються в даному кримінальному провадженні; ОСОБА_3 на момент скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь якому іншому емоційному стані,який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та на діяльність, не перебував; клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_3 під час проведення обстеження не виявлено;
- ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року, якою до ОСОБА_3 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
- характеристикою на ОСОБА_3 , відповідно до якої останній проживає в АДРЕСА_1 ; замкнутий, схильний до протиправної поведінки.
Враховуючи зазначене, встановлена неосудність ОСОБА_3 на час розгляду кримінального провадження, так як він в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні з посиленим наглядом
Частиною 2 статті 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі статтею 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до частин 1, 2 статті 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Отже, за приписами статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно з пунктом 3 наказу МОЗ України від 08 жовтня 2001 року № 397 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом (частина 1 статті 94 КК України).
Пленум Верховного Суду України в Постанові від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів (пункт 3).
Згідно з частиною 3 статті 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечні діяння, яке підпадає під ознаки діянь, передбачених статтею 394 КК України, мали місце і вчинені ОСОБА_3 у стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні з посиленим наглядом.
Відтак, виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру, та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
Окрім того, суд зазначає, що згідно з пунктом 6 Правил надання примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 серпня 2017 року № 992, примусові заходи медичного характеру застосовуються у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до місця проживання пацієнтів. Мережа спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги затверджується наказом Міністерства охорони здоров`я України.
Враховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності особи ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись статтями 369-372, 376, 392-395, 505, 512-513 КПК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити клопотання прокурора про застування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000848 від 30 травня 2021 щодо ОСОБА_3 .
2. Застосувати до ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Шельпахівка Христинівського району Черкаської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
3. Залишити в силі до набрання цією ухвалою законної сили застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня № 3» в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Повний текст ухвали оголошено 28 липня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1