Справа №755/1769/20 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3339/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
29 липня 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
представника - адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, українця, працюючого в ТОВ «Ринок «Десна», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 , у строк покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, перебування під вартою з 26.11.2019 по 28.11.2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 , у відшкодування заподіяної майнової шкоди суму 7841 (сім тисяч вісімсот сорок одну) гривню та у відшкодування моральної шкоди суму 200 000 (двісті тисяч) гривень,
та на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року, якою виправлено описку у вироку суду від 25 травня 2021 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 , 24.11.2019 приблизно о 15-00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території ринку «Десна», що за адресою м. Київ, вул. Кибальчича, 13-А, де працював охоронцем.
В цей же час в приміщенні кафе ПП «Шакула», що розташоване на території вказаного ринку, за столиком знаходився ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав поруч із ринком та сидячи за столом самотньо відпочивав.
Зайшовши до вищеназваного кафе ОСОБА_7 , знаходячись в стані сп`яніння та хибно сприймаючи оточуючу обстановку, вирішив реалізувати свої функції охоронця, хоча цього дня був вихідний. При цьому, побачивши ОСОБА_12 , який не порушував будь-яких норм поведінки або правопорядку, ОСОБА_7 безпідставно почав пред`являти претензії ОСОБА_12 щодо його знаходження в кафе та перебування за столиком адміністратора та почав вимагати залишити приміщення кафе.
Після того, як ОСОБА_12 вийшов на вулицю та перебував поруч з входом до кафе ПП «Шакула», ОСОБА_7 розпочав словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якого у нього виник умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_12 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, використовуючи перевагу у віці та фізичній силі, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та настання тяжких наслідків, ОСОБА_7 , підійшов до потерпілого та рукою, складеною у кулак умисно наніс йому удари в обличчя та живіт, після чого відійшов в сторону. Повернувшись через декілька хвилин та побачивши, що потерпілий знаходиться в тому самому місці, ОСОБА_7 продовжуючи свої протиправні дії, почав знову проганяти ОСОБА_12 та почувши з боку останнього запитання: «Що ти від мене хочеш? Що ти до мене пристав?», у відповідь на це ОСОБА_7 почав бити потерпілого, наносячи декілька ударів кулаком в обличчя та по голові з великою силою, від чого у потерпілого вилетіла вставна щелепа, а сам потерпілий ОСОБА_12 не втримався на ногах, впав та вдарився головою об металевий торгівельний прилавок, а потім впав на асфальт та вдарився обличчям.
Після скоєного злочину, ОСОБА_7 зник з місця скоєння злочину у невідомому напрямку.
В подальшому ОСОБА_12 , з отриманими внаслідок дій ОСОБА_7 , тілесними ушкодженнями було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом згідно Довідки № 268 від 25.11.2019: «ТЗЧМТ, забій головного мозку з формуванням гострої субдуральної гематоми над правою гемісферою головного мозку. Компресійно- дислокаційний синдром», де ІНФОРМАЦІЯ_4 останній помер.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_13 подали апеляційні скарги.
Захисник в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України; звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду; викликати та допитати в судове засідання в якості свідків ОСОБА_14 та судово-медичного-експерта ОСОБА_15 .
Вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим, таким, що ухвалений внаслідок неповного судового розгляду, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року змінити та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України; звільнити його з-під варти в залі суду; викликати та допитати в судове засідання в якості свідків ОСОБА_14 та судово-медичного-експерта ОСОБА_15 .
В апеляційних скаргах на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року, обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_13 просять її скасувати.
Зазначають, що в порушення вимог ч. 2 ст. 379 КПК України сторона захисту не була повідомлена про час та дату судового засідання. Також зазначають, що оскаржувана ухвала за своєю суттю і змістом фактично є ухвалою про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , а не ухвалою про виправлення описки.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційних скарг, пояснення потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає обгрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, судовий розгляд проведено з дотриманням норм кримінального процесуального закону. Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України дав оцінку усім зібраним у справі доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Так, ОСОБА_7 в суді першої і апеляційної інстанції свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, та показав, що 24.11.2019 року прийшов до бару, який розташований на території ринку «Десна». В цей час потерпілий ОСОБА_12 сидів за службовим столом біля барної стійки, та йому не сподобалося, як ОСОБА_7 розмовляв з чоловіком, після чого він почав робити ОСОБА_7 зауваження, на що ОСОБА_7 порадив потерпілому йти додому. Коли вийшов з кафе, ОСОБА_12 вийшов за ним та почав словесно ображати його, хватати за курточку та тріпати, смикати. Аби звільнитися від потерпілого ОСОБА_12 , він наніс два удари кулаком в обличчя потерпілому. Потім ОСОБА_12 впав та вдарився головою, оскільки був п`яний, після чого піднявся та ще раз образивши ОСОБА_7 пішов від нього геть.
Однак, незважаючи на невизнання, висновки районного суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:
Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що 24 листопада 2019 року після прогулянки її чоловік ОСОБА_12 повернувся додому не такий як завжди. У нього було скошене обличчя, мова була ніби зажата. На її запитання, що трапилося, чоловік повідомив, що його побили, а саме, коли виходив з кафе, отримав потужний удар з боку, від якого у нього вилетіла щелепа, після чого він її підняв. Повідомив їй, що його вдарив кремезний, великий чоловік. Потім, ОСОБА_12 втратив свідомість та вони викликала швидку, а лікарі повідомили, що її чоловік знаходиться в комі. Наступного дня лікар повідомив, що її чоловік отримав удар несумісний з життям. А вже у середу у о 14.00 год. він помер.
Зазначила, що раніше у її чоловіка ОСОБА_12 не було конфліктних відносин, побитим додому він ніколи не приходив. У нього була звичка піти до кафе, що розташоване на території ринку та випити чарку коньяку. Після цього він завжди повертався додому у доброму настрої, так як був доброзичливою людиною.
Показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка повідомила, що батько вийшов з дому по справах, а коли повернувся то повідомив, що його побили. У батька була вибита щелепа, яку він тримав у руках. Вона не розпитувала, де саме і за яких обставин побили її батька, оскільки він був у дуже поганому стані. У кафе у нього ніколи не було конфліктів. ОСОБА_12 навіть не пам`ятав, що впав та вдарився головою, про це вони дізналися з матеріалів справи. Зазначила, що її батько був не конфліктною людиною, зайвого ніколи не говорив, завжди себе поводив тихо.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_7 знає більше 10 років. Потерпілого - ОСОБА_12 також знала, та може охарактеризувати його як спокійну та позитивну людину. Вона працювала барменом в кафе в ПП «Шакула» по вул. Кибальчича у м. Києві, це територія ринку «Десна», а тому бачила потерпілого та обвинуваченого, який працював охоронцем. У той день, коли сталася дана подія, ОСОБА_7 , вживав алкогольні напої у не великій кількості, можливо 100 грамів вина. П`яним він не був. Періодично, до кафе заходив потерпілий ОСОБА_12 . Він багато не пив, брав по 50 грамів коньяку, скільки саме випив у той день не пам`ятає. Самого конфлікту між обвинувачем ОСОБА_7 та потерпілим не бачила та не чула.
Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка суду пояснила, що обвинуваченого наглядно знає, потерпілого ОСОБА_18 не знала. 24.12.2019 року вранці потерпілий ОСОБА_12 вийшов зі сторони кафе, як раз напроти кіоску в якому працювала ОСОБА_19 . ОСОБА_12 хитався, та став триматися за місце для торгівлі прилавок. ОСОБА_17 подумала, що ОСОБА_12 погано та стала спостерігати. Приблизно через 5 хвилин вийшов обвинувачений ОСОБА_7 та почав кричати та проганяти ОСОБА_12 , після чого вдарив його. Удар ОСОБА_7 здійснив рукою в обличчя та живіт. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 пішов, однак через 5 хвилин повернувся з кафе та почав знову проганяти потерпілого ОСОБА_12 . На ці дії ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_12 запитав у нього: «Що ти від мене хочеш? Що ти до мене пристав?». У відповідь на це обвинувачений ОСОБА_7 почав бити потерпілого ОСОБА_12 . Удар був такої сили, що у потерпілого вилетіла вставна щелепа, а потерпілий ОСОБА_12 впав та вдарився головою об прилавок. Обвинувачений ОСОБА_7 пішов, а потерпілий ОСОБА_12 піднявшись підібрав свою щелепу та став витирати рукою кров з рота та самостійно пішов додому.
Колегія суддів вважає ці покази несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та які у сукупності з дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, які докладно наведені у вироку суду, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, саме за обставин та у спосіб зазначених в обвинувальному акті та встановленим і відображеним у вироку суду.
Доводи апеляційних скарг про те, що обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 грунтується лише на показах свідка ОСОБА_17 колегія суддів вважає непереконливими, оскільки суд першої інстанції надав належну оцінку показам вказаного свідка у відповідності до вимог ст. 94 КПК України як окремо так і в сукупності з іншими дослідженими судом доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною, з чим погоджується апеляційний суд.
Посилання апеляційних скарг на те, що з висновку експерта № 021-2675-2019 не зрозуміло від чого помер потерпілий від удару кулаком чи від падіння спростовуються показами свідка ОСОБА_17 , яка показала, що саме від сильних ударів обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_12 падаючи вдарився об металевий прилавок. З вказаного висновку вбачається, що виявлена в ОСОБА_12 черепно-мозкова травма виникла по ударно-ротаційному механізму, внаслідок багаторазової ударної дії тупого предмету в ділянку голови, що супроводжувалось закиданням голови - ротацією (не менш ніж від одного удару). Індивідуалізуючі особливості тупих предметів в ушкодженнях не відобразились, не виключено, що вони виникли при нанесенні ударів руками (кулаком) в обличчя (не менше трьох ударів), та від удару потиличною ділянкою голови об залізний прилавок. Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві. Характер та особливості виявлених ушкоджень, кількість слідів локальної дії тупих предметів та їх взаємне розташування, ударно-ротаційний механізм травми виключають виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_12 при падінні із вертикально або близького до нього положення. Смерть ОСОБА_12 настала від закритої черепно-мозкової (внутрішньо-черепної) травми з ушкодженням м`яких покровів голови, кісток обличчя, крововиливами під оболонки головного мозку, послідуючим розвитком компресійно-дислокаційного синдрому та набряку-набухання головного мозку з вторинними порушеннями мозкового кровообігу (розвиток ішемії та вторинні крововиливи).
При цьому, судово-медична експертиза проведена у порядку, визначеному ст.ст. 242, 243 КПК України, а досліджений висновок експертизи № 021-2675-2019 від 27.01.2020 року складений з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 101, 102 КПК України, містить в собі докладні описи проведених досліджень, зроблений за їх результатом висновок, та обгрунтовані відповіді на поставлені запитання, які грунтуються на відомостях, які сприймалися експертом безпосередньо, та які стали відомі під час дослідження матеріалів, а тому підстави для додаткового допиту експерта, який склав зазначений висновок, відсутні.
Щодо доводів апеляційних скарг про те, що дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 119 КК України , як вбивство вчинене через необережність, то колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість таких доводів та спрямованість їх на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки проаналізовані та досліджені безпосередньо в ході судового розгляду справи та оцінені в їх сукупності судом першої інстанції докази, підтверджують, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його спрямовані дії, виходячи з сили, характеру завданих ударів та локалізації тілесних ушкоджень, їх кількості, в межах пред`явленого обвинувачення вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Посилання в апеляційних скаргах на невідповідність висновків суду, викладених у судому рішенні, фактичним обставинам справи при розгляді даного провадження в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом, в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення та суспільну небезпеку, наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність на його утриманні малолітньої дитини, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, що обтяжують покарання у відповідності до ст. 67 КК України судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, та призначено покарання, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових злочинів та домірне скоєному.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, про те, що судом першої інстанції проігноровано ряд пом`якшуючих покарання обставин, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що при визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом в повній мірі враховано всі обставини на які вказує сторона захисту.
Посилання в апеляційних скаргах на безпідставне врахування судом обставин, що обтяжують покарання , а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими дослідженими судом доказами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що підстави для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.
Підстав вважати призначене покарання обвинуваченому явно несправедливим через суворість апеляційний суд не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року виправлено описку у вироку суду від 25 травня 2021 року, а саме другий абзац резолютивної частини вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року викладено у наступній редакції: «Взяти ОСОБА_7 під варту в залі суду та помістити до ДУ Київський слідчий ізолятор, обравши ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.»
На думку колегії суддів, підстави вважати дану ухвалу рішенням суду про застосування запобіжного заходу відсутні, оскільки зазначеною ухвалою лише внесено уточнення в порядок виконання вироку суду в частині взяття ОСОБА_7 під варту в залі суду.
Даною ухвалою про виправлення описки, резолютивну частину вироку суду від 25 травня 2021 року уточнено, проте, суть прийнятого рішення не змінено.
Таким чином, обгрунтованих доводів для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року в апеляційних скаргах не наведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданих апеляційних скарг і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду від 25 травня 2021 року та ухвали від 28 травня 2021 року, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок та ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 та ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року про виправлення описки - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
Крім того, в ході судового розгляду були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , зокрема:
- протокол заяви про кримінальне правопорушення від 24.11.2020 (т.1 а.с.178-179);
- рапорт О/у ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, з якого вбачається, що 24.11.2019 року був здійснений виїзд по вказівці чергового Дніпровського РУ за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 15, де за попередньою інформацією на ринку «Десна» побили чоловіка. Обстеживши місце події та прилеглу територію, на території ринку «Десна» між торгівельними рядами були виявлені камери відеоспостереження. За записом можливо звернутись 25.11.2019 року до начальника охорони ринку «Десна» чи безпосередньо до директора ринку «Десна». Також при перегляді однієї з камер спостереження ринку, а саме № 13, видно як потерпілий із-за вугла виходить від магазину-кафе де він випивав, саме о 15.24 год. та вже тримається за лице, проте за потерпілим ніхто підозрілий не виходив (т.1 а.с. 181);
- протокол огляду місця події від 24.11.2019, згідно якого місцем огляду являється прилегла територія кафе, що розташована на ринку «Десна», за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 13-А. В ході огляду встановлено, що вищевказане кафе закрите, працює воно з 07 до 21 год., згідно графіку, що наявний на стіні з лівої сторони від вхідних дверей. Навпроти вищевказаного кафе та з лівої сторони від входу розташовані торгівельні ряди з правої сторони від кафе знаходиться кіоск для продажу цигарок, води. Під час огляду встановлено, що прилегла територія до вищевказаного кафе має асфальтно-бетонне покриття. Під час огляду будь-яких слідів виявлено не було та нічого не вилучалося (т.1 а.с. 182- 184);
- протокол огляду місця події від 26.11.2019, згідно якого об`єктом огляду є відкрита асфальтована ділянка місцевості розміром 5х3, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича 13-А на ринку «Десна». В ході огляду виявлено металеві прилавки у кількості чотирьох штук з права від одного знаходиться стовп з ліхтарем бетонний, з боку крайнього прилавку відкрита місцевість. Під час огляду вказаної ділянки виявлено, що між двох металевих прилавків на асфальті знаходяться плями бурого кольору. Вказані плями бурого кольору були вилучені до паперових конвертів із печаткою «Для пакетів» та з підписами понятих. Вказані плями бурого кольору розташовані напроти хлібного кіоску між двох металевих прилавків(т.1 а.с. 185- 188);
- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.11.2019 року, а саме змиви речовини бурого кольору у кількості 2 шт., які поміщено до паперових конвертів, скріплених біркою та печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві визнано речовими доказами та передано до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (т.1 а.с. 189);
- протокол огляду місця події (трупа) від 28.11. 2019, який розпочато о 00 год. 09 хв., з якого вбачається, що об`єктом огляду являється труп ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_4 . Місце виявлення трупа м. Київ, вул. Братиславська, 3 КМКЛШМД на каталці. Морг в якому виявили труп ОСОБА_12 находиться на першому поверсі одноповерхової будівлі КМКЛШМД, складається з 2 кімнат, в 1 кімнаті розміщений стіл, струпи та поховальні вінки. Посередині кімнати (приміщення) № 1 розміщена залізна каталка на якій лежить труп чоловіка. При огляді трупа встановлено: труп лежить на спині, головою протилежно до вхідних дверей, голова на каталці, ноги розміщені вздовж каталки, ліва та права рука розміщені вздовж тіла. Одяг складається з памперсу. Труп особи чоловічої статі, 74 роки за документами, довжина тіла приблизно 170 см, правильної будови тіла. На голові наявна пов`язка. На обличчі наявні множинні гематоми, забої, садна м`яких тканин обличчя, параобритальна гематома справа, забій м`яких тканин стінки носа, забій та садна на підборідді та ділянці верхньої щелепи. Наявний синець на правому оці, на лівому передпліччі наявні синці. Над верхньою губою наявні вуса. Праве вухо синього кольору. На лівій руці наявне татуювання у вигляді якоря. На лівій нозі міститься бірка на якій написані дані чоловіка та його діагноз. Труп направлений в міський морг для судово-медичного дослідження (т.1 а.с. 191-198);
- висновок СМЕ № 021-2675-2019 від 27.01.2020 року, з якого вбачається, що згідно представленої медичної документації ОСОБА_12 , 1945 року народження, доставлений машиною швидкої допомоги у Київську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги 24.11.2019 р. о 21.40 годині у важкому стані. Не дивлячись на лікування, що проводилось, настала смерть, яка констатована ІНФОРМАЦІЯ_4 об 14.00 годині. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 , а також згідно даних наданої медичної документації були виявлені наступні тілесні ушкодження: а) правобічна гостра субдуральна гематома над правою гемісферою головного мозку у вигляді рідкої частини та згортків загальним об`ємом = до 280см3. (виявлена та видалена при операції від 24.11.2019 з 23.30 до 01.15 годин «РДТЧ в правій лобово-скронево-тім`яній ділянці, видалення гострої субдуральної гематоми над правою гемісферою головного мозку»); синці (по одному) довкола правого ока на повіках, на підборідді по центру, на верхній губі зліва охоплюючи ділянку лівого кута рота та носо-губної складки та просочуючий крововилив у м`які тканини відповідно йому, перелом передньої стінки пазухи верхньої щелепи зліва з крововиливом у порожнину пазухи; просочуючий крововилив у м`які тканини потиличної ділянки; нашарування пластинчатих згортків крові в передній та середній черепних ямках справа; двобічний субарахноїдальний крововилив. Також при судово-медичному дослідженні трупа було виявлено: а) сліди хірургічного втручання на голові: ушита хірургічна рана у правій лобово-скронево-тімній ділянці та просочуючий крововилив у м`які тканини в її проекції; трепанаційний дефект на кістках склепіння черепа; хірургічний розріз на твердій мозковій оболонці; в) смуга тиснення на опуклій поверхні правої півкулі з вторинними вогнищевими крововиливами у тканину мозку від краю трепанаційного отвору; вторинна ішемія правої потиличної частки; смуги тиснення на нижній поверхні півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору; вторинні крововиливи у стовбурному відділі головного мозку; Тілесні ушкодження відмічені в п.1 (а) в своїй сукупності формують комплекс закритої черепно-мозкової травми (внутрішньо-черепної), що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, та знаходиться в прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з настанням смерті.
Виявлена черепно-мозкова травма виникла по ударно-ротаційному механізму, внаслідок багаторазової ударної дії тупого (х) предмету (ів) в ділянку голови, що супроводжувалось закиданням голови - ротацією (не менш ніж від одного удару). Кількість ударних дій тупих предметів складає не менше 4 (чотирьох) відповідно кількості слідів локальної дії тупого (х) предмету (ів) в ділянці голови (синці та просочуючі крововиливи на м`яких тканинах, перелом пазухи верхньої щелепи- відмічені в п.1 (а). Індивідуалізуючі особливості тупих предметів в ушкодженнях не відобразились, не виключено, що вони виникли при нанесенні ударів руками (кулаком) в обличчя (не менше трьох ударів), та від удару потиличною ділянкою голови об залізний прилавок, як зазначено в описовій частині постанови.
Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві. Характер та об`єм виявлених ушкоджень, їх зовнішній вигляд, клінічний стан хворого на момент госпіталізації, розвиток клітинних реакцій в травмованих тканинах (гістологічно) вказують на те, що усі виявлені у ОСОБА_12 тілесні, могли виникнути незадовго до його госпіталізації, можливо в термін зазначений в описовій частині постанови.
Судово-медичних даних, які б свідчили за різний термін виникнення тілесних ушкоджень не виявлено.
Характер та особливості виявлених ушкоджень, кількість слідів локальної дії тупих предметів та їх взаємне розташування, ударно-ротаційний механізм травми виключають виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_12 при падінні із вертикально або близького до нього положення.
Смерть ОСОБА_12 настала від закритої черепно-мозкової (внутрішньо-черепної) травми з ушкодженням м`яких покровів голови, кісток обличчя, крововиливами під оболонки головного мозку, послідуючим розвитком компресійно-дислокаційного синдрому та набряку-набухання головного мозку з вторинними порушеннями мозкового кровообігу (розвиток ішемії та вторинні крововиливи).
- висновок експертного дослідження № 061-2205-2019 від 20.01.2020 року, судово-медичного дослідження шматочків внутрішніх органів (т.1 а.с. 211-212);
- висновок експертного дослідження № 082-1107-2019 від 06.12.2019 року, судово-медичного дослідження зразка крові трупа ОСОБА_12 , 1945 р.н., згідно якого кров трупа ОСОБА_12 , 1945 р.н. відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти і анти В. (т.1 а.с. 213);
- копія лікарського свідоцтва про смерть №020-2675 від 28.11.2019 відносно ОСОБА_12 1945 р.н. (том 1 а.с.214)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2019 року, згідно якого впізнання розпочато о 19 год. 15 хв., впізнання закінчено о 19 год. 20 хв., за участю свідка ОСОБА_17 , згідно якого, вона впізнала чоловіка зображеного на фотознімку № 4 (чоловік на фото під №4 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за загальними рисами обличчя, розташуванням брів та очей, формою носа та скул, як особу, яка 24.11.2019 року близько 16 год. 00 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 13-А (територія ринку «Десна») нанесла два удари в область голови особи чоловічої статі, віком близько 75 років, що був одягнений у куртку темного кольору. (т.1 а.с.216-218);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.11.2019 року, відеозапис якого було переглянуто в судовому засіданні, зі свідком ОСОБА_17 (т.1 а.с.219-223);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2019 року, за участю свідка ОСОБА_14 , згідно якого вона впізнала чоловіка зображеного на фотознімку № 3 (чоловік на фото під №3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за загальними рисами обличчя, розташуванням брів та очей, формою носа та скул, як особу, яка 24.11.2019 року близько 16 год. 00 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 (територія ринку «Десна») нанесла два удари в область голови особи чоловічої статі, віком близько 75 років, що був одягнений у куртку темного кольору (т.1 а.с.224-226);
- рапорт О/у ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 28.11.2019 року про долучення запису відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_6 до матеріалів кримінального провадження (том 1 а.с.227)
- диск з записом відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_5 (том 1 а.с.228) відеозапис якого було переглянуто в судовому засіданні;
- висновок експертного дослідження № 041-3154-2019 від 26.11.2019 року, судово-медичного дослідження, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлені ушкодження: садна - на тильній поверхні правої кисті в проекції 3-го п`ясно-фалангового суглобу (2), на тильній поверхні 1-го пальця правої кисті в проекції міжфалангового суглобу, на передній поверхні лівої гомілки у нижній третині. Характер, морфологія, локалізація виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від 4 (чотирьох) дій тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному у направленні, тобто 24.11.2019, не були небезпечними для життя та як у сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). З`ясування обставин при яких могли утворитися тілесні ушкодження, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта і є виключно компетенцією слідчих органів (т.1 а.с.237-239);
Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями потерпілих та свідків у справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового слідства.
Досліджені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинувачених, які повинні нести кримінальну відповідальність за вчинені ними злочини.
В даному випадку суд вважає, що стороною обвинувачення в повному обсязі наведено як в матеріалах справи, так і в судовому засіданні сукупність явищ, предметів, процесів, що відбувалися в оточуючому середовищі стосовно вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який передбачено ч. 2 ст. 121 КК України. Так, стороною обвинувачення надано належні, допустимі (прямі та не прямі), як суб`єктивні докази, (показання свідків), так і об`єктивні докази, (матеріальний вираз злочину, - речові докази), вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Доводи сторони захисту про незрозумілість з висновку судово-медичної експертизи № 021-2675-2019 від 27.01.2020 року від чого помер потерпілий, суд вважає безпідставними. Оскільки стороною захисту не було заявлено клопотання про повторне призначення експертизи. Суд вважає висновок експерта судово-медичної експертизи № 021-2675-2019 від 27.01.2020 року таким, що відповідає Інструкції про проведення судово-медичної експертизи затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, в дослідній частині якого зазначено докладний опис процесу дослідження, всі виявлені при цьому фактичні дані зазначені в підсумковій частині висновку та вважає його належним та допустимим доказом в порядку ст. 94 КПК України.
Зважаючи на доводи сторони захисту, суд визнає недопустимим речовий доказ - диск з записом відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_5 (том 1 а.с.228), оскільки походження вказаного компакт-диску, невідоме, в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про його отримання (вилучення) органами досудового розслідування в установленому КПК порядку. Цей диск був долучений працівником поліції з невідомого джерела, тобто був отриманий органом досудового розслідування без ухвали слідчого судді та без дотримання вимог ч. 1 ст. 100 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
А тому відеозаписи, які містяться на компакт-диску та протокол перегляду відеозапису від 29.11.2019 року не можуть бути використані як доказ у даній справі (у відповідності до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України), оскільки здобуті з порушенням вимог КПК України, а тому являються недопустимим доказом.
Доводи сторони захисту про те, що з висновку експерта не зрозуміло від чого помер потерпілий від удару кулаком чи від падіння спростовуються показами свідка ОСОБА_17 , яка показала, що саме від сильних ударів обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_12 падаючи вдарився об металевий прилавок. З висновку експертного дослідження № 021-2675-2019 від 27.01.2020 року, судово-медичної експертизи вбачається, що виявлена в ОСОБА_12 черепно-мозкова травма виникла по ударно-ротаційному механізму, внаслідок багаторазової ударної дії тупого предмету в ділянку голови, що супроводжувалось закиданням голови - ротацією (не менш ніж від одного удару). Індивідуалізуючі особливості тупих предметів в ушкодженнях не відобразились, не виключено, що вони виникли при нанесенні ударів руками (кулаком) в обличчя (не менше трьох ударів), та від удару потиличною ділянкою голови об залізний прилавок. Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві. Характер та об`єм виявлених ушкоджень, їх зовнішній вигляд, клінічний стан ОСОБА_12 на момент госпіталізації, розвиток клітинних реакцій в травмованих тканинах (гістологічно) вказують на те, що усі виявлені у ОСОБА_12 тілесні, могли виникнути незадовго до його госпіталізації, можливо в термін зазначений в описовій частині постанови. Судово-медичних даних, які б свідчили за різний термін виникнення тілесних ушкоджень не виявлено. Характер та особливості виявлених ушкоджень, кількість слідів локальної дії тупих предметів та їх взаємне розташування, ударно-ротаційний механізм травми виключають виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_12 при падінні із вертикально або близького до нього положення. Смерть ОСОБА_12 настала від закритої черепно-мозкової (внутрішньо-черепної) травми з ушкодженням м`яких покровів голови, кісток обличчя, крововиливами під оболонки головного мозку, послідуючим розвитком компресійно-дислокаційного синдрому та набряку-набухання головного мозку з вторинними порушеннями мозкового кровообігу (розвиток ішемії та вторинні крововиливи).
Доводи сторони захисту з приводу критичного ставлення до показів свідка ОСОБА_17 суд вважає безпідставними, з огляду на те, що стороною захисту не наданого жодного доказу, який би спростовував покази свідка ОСОБА_17 , а доводи ґрунтуються лише на суб`єктивному баченні та сприйнятті сторони захисту. Покази свідка ОСОБА_17 є чіткими, послідовними та логічними та узгоджуються з іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами. А тому суд бере їх до уваги при ухваленні обвинувального вироку.
Заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину визнається судом як метод його захисту з метою зменшення відповідальності за вчинене і спростовується вищенаведеними доказами.
При ухваленні вироку суд враховує положення ст. 62 Конституції України, згідно якої Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. З огляду на вищевказану норму основного Закону України, слід зазначити, що вона закріпила в собі п.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 Звід принципів захисту всіх осіб, що піддаються затриманню або ув`язненню в будь-який формі, - презумпцію невинуватості.
Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Отже, правило презумпції невинуватості означає, що обвинувачений може бути визнаний винним у вчиненні злочину і покараний лише за умови, що його вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.
Принцип презумпції невинуватості охоплює такі демократичні ідеї правосуддя, які як правові положення одержали закріплення в Конституції України, а також глибоко і всебічно конкретизовані в різних нормах кримінально- процесуального законодавства:
- ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, (ч. 2 ст. 62 Конституції України).
Відповідно до положень діючого КПК України вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи зобов`язані прокурор, слідчий, на яких покладається обов`язок виявити обставини, які як викривають, так і виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Отже, як зазначалося судом вище, при проведенні досудового слідства стороною обвинувачення було забезпечено повне та об`єктивне дослідження обставин справи, що свідчить про повну наявність доказової бази для обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в даному кримінальному провадженні.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Відповідно до закону доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність суспільно небезпечного діяння, винуватість особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази повинні бути отримані тільки уповноваженими на те органами чи посадовими особами, законним способом, з точно і вичерпно передбачених законом джерел, а форма їх фіксації має бути передбачена законом.
Слід зазначити, що, оцінивши всі докази, надані стороною обвинувачення по даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку щодо того, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ґрунтується на достатніх доказах.
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, та кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 121 КК України.
Призначаючи покарання, у відповідності з положеннями ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з насильством, раніше не судимий. На обліку у лаків нарколога та психіатра не перебуває. Згідно положень ч. 5 ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин в розумінні положень Загальної частини КК України.
При призначенні покарання суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами.
Крім того, суд враховує ту обставину, що обвинувачений застосовуючи фізичне насильство до потерпілого, усвідомлював перевагу у віці та фізичній силі, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_12 виповнилось 75 років. При цьому свідки в суді називали потерпілого «дідусем», тобто об`єктивно сприймали його вік.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом в судовому засіданні не виявлено.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання було встановлено факт вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
Визначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, враховуючи перебування на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини, призначає мінімальну міру покарання, передбачену санкцією статті Кримінального кодексу, у виді позбавлення волі, яка буде необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
При ухваленні вироку суд врахувує, що потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 було завдано моральну та матеріальну шкоду у зв`язку з втратою годувальника, оскільки ОСОБА_12 , який являється чоловіком ОСОБА_9 та батьком ОСОБА_11 утримував дружину, дочку та неповнолітніх онуків, які після смерті ОСОБА_12 залишились без годувальника.
Згідно з положеннями ч. 2 ст.127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст.128К ПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.
У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.
Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03 1992 за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Цивільний позов обґрунтований тим, що потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 були понесені матеріальні витрати пов`язані з лікуванням та у подальшому похованням потерпілого ОСОБА_12 . На підтвердження понесених витрат потерпілими було надано фіскальні чеки та договори пов`язані з організаціє та проведенням поховання потерпілого ОСОБА_12 .
Окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченого, також, завдано потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілих пов`язані з втратою чоловіка та батька. Суд враховує часткове відшкодування шкоди обвинуваченим ОСОБА_7 в сумі 28 тис. грн. потерпілий ОСОБА_9 .
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обов`язок доведення якої покладається, згідно ч.1 ст. 92 КПК України, на потерпілого.
В той час, доказами в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, з огляду на ступінь та глибину моральних страждань потерпілих ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 , оскільки діями обвинувачуваного дійсно потерпілим були заподіяні страждання, яких вони зазнали внаслідок втрати чоловіка та батька, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя, суд вважає, що еквівалентною завданим моральним стражданням буде стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 199 972 грн., з урахуванням відшкодування ОСОБА_9 28 000 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
У відповідності до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову потерпілих в частині стягнення моральної шкоди.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на надання правової допомоги, представником потерпілих адвокатом ОСОБА_10 надано суду витрат оригінал договору №33 про надання правової допомоги від 12.03.2020 року потерпілій ОСОБА_9 та оригінал договору №34 про надання правової допомоги від 12.03.2020 року потерпілій ОСОБА_11 . Крім того, було надано акт надання послуг №1 від 18.05.2021 до договору №33 про надання правової допомоги та квитанції про часткову оплату послуг адвоката ОСОБА_10 з боку потерпілої ОСОБА_9 . Виходячи із обсягу наданих послуг, кількості судових засідань, проведених у даному кримінальному провадженні за участі адвоката, суд вважає вартість наданих послуг не суперечить принципам розумності і співмірності.
З огляду на вище викладене, цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 витрат на надання правової допомоги підлягає задоволенню.
Питання щодо речових доказів вирішено відповідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.