Провадження № 1-кс/761/7089/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року місто Київ
Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "МАНГО-ГРУП", про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020,-
В С Т А Н О В И В:
24 березня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ТОВ "МАНГО-ГРУП" - адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що в провадженні другого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у м. Києві перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у справі № 760/23945/20 задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: бензин марки А-95 у кількості 18 260 літрів, жорсткий диск WX71A54D7ASR.
Однак, на думку заявника, арешт накладений необґрунтовано, оскільки в порушення вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України арешт накладено Солом`янським районним судом м. Києва. Крім того зазначила, що прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна з порушенням строків визначених ч.5 ст.171 КПК України, що на її думку, вже є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку заявника, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.
Вирішуючи питання територіальної підсудності розгляду клопотання заявника про скасування арешту майна слід зазначити, що відповідно до позиції колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної в ухвалі від 22.04.2020 (провадження №51-1901впс20), територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ. Так, відповідно до інформації з офіційного сайту Державної фіскальної служби України територіальним органом ДФС України є Головне управління ДФС у м. Києві, до організаційної структури якого входить Слідче управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві. Крім того, Головне управління ДФС у м. Києві, відповідно до інформації з «Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», знаходиться за адресою: «Україна, 04655, місто Київ, вул. Шолуденка, буд.33/19», яка відноситься до Шевченківського району міста Києва. Таким чином, слідчий суддя вважає що заявник, звертаючись до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна не порушив правил територіальної підсудності.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні слідчого управління ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у справі № 760/23945/20 задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Гвардійська, 31/1, а саме: бензин марки А-95 у кількості 18 260 літрів, жорсткий диск WX71A54D7ASR.
При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку, послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно використовується для протиправної діяльності, що полягає в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах.
Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.
При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У відповідності зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Враховуючи, що прокурор у судове засідання не з`явився, на запит суду не надав матеріалів кримінального провадження №00000416, для огляду, наведені вище обставини не спростував, необхідність подальшої дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, не доведено.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 13.08.2020, питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді від 10.12.2020, у той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованого майна не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ТОВ «МАНГО ГРУП» на таке майно.
Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "МАНГО-ГРУП", про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020 задовольнити.
Скасувати арешт майна, вилученого під час проведеного 28.10.2020 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №00000416, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020, накладений ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, а саме:
- бензин марки А-95 у кількості 18 260 літрів;
- жорсткий диск WX71A54D7ASR.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали оголошено 16 квітня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1