Справа №592/2115/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/186/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 13 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді від 04 березня 2021 року ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні його скарги на постанову слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області 13 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000027 від 21 січня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 367 КК України.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що постанова слідчого обґрунтована закінченням строку досудового розслідування та що жодній особі не повідомлено про підозру, тобто, слідчий діяв у відповідності до вимог Закону, який, за наявності вказаних обставин, зобов`язує слідчого закрити кримінальне провадження.

При цьому, слідчим суддею було встановлено, що слідчий не вчинив достатніх заходів для встановлення обставин подій, зокрема не прийняв постанову та не закрив провадження у зв`язку з відсутністю події, складу кримінального правопорушення чи повідомленні про підозру та вказано на те, що ступінь бездіяльності має такий розмір, що відсутня необхідність у наведенні усіх положень КПК України які були порушені, а достатньо, у даному випадку, обмежитися лише принципом публічності кримінального процесу, гарантованого ст. 25 КПК України.

Також, слідчим суддею було звернуто увагу, що такі недоліки слідства вочевидь порушують права заявника, але скасування постанови слідчого не призведе до можливості поновлення прав, адже строки досудового розслідування закінчилися і будь-які слідчі дії та результати отримані від них є недопустимими, в розумінні ст.ст. 84, 86, 87 КПК України.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 звернувся до апеляційною скаргою, в якій просить постановити нове судове рішення яким:

- визнати порушення посадовими особами Сумської міської ради положення ст.ст. 3, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 376 ЦК України та вчинення злочинів передбачених ст.ст. 28, 255 КК України, ч. 2,3 ст. 364, 366,367, 368 КК України;

- визнати вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28, 255, 364, 367, 396 КК України, колишнім прокурором Сумської області ОСОБА_7 , керівником Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , колишнім заступником керівника Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , процесуальним керівником прокурором ОСОБА_10 та слідчими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури внести відповідні відомості до ЄРДР відносно визначеного кола осіб, виконати вимоги ст.ст. 36, 276 КПК України та здійснити письмове повідомлення про підозру визначеному колу осіб та приступити до проведення досудового розслідування.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що:

- постановляючи ухвалу слідчим суддею не в повній мірі досліджені матеріали кримінального провадження, які мають достатньо письмових доказів, які, в сукупності з нормами ЦК, КК, КПК України і Конституції України, як норми прямої дії, доводять наявність беззаперечних доказів вчинення встановленими особами, ряду тяжких кримінальних правопорушень та факти вчинення умисної, злочинної бездіяльності слідчих та прокурорів, доведення провадження до закриття та вчинених дій виключно в інтересах організованої групи осіб, яка вчинила злочини, і надання даній групі можливості уникнути покарання та в незаконний спосіб оформити право власності;

- слідчий суддя, постановленою ухвалою, не захистив рішення та ухвали судів постановлених у справах та закріпив принцип безкарності за порушення слідчими і прокурорами невиконання судових рішень, а також, вчинення слідчими та прокурорами злочинних дій в інтересах організованої групи осіб та приховання низки злочинів шляхом не внесення їх до ЄРДР;

- оскаржуваною ухвалою, фактично приховані злочини вчинені слідчим, який діючи за наказом посадових осіб відповідних органів, при проведенні досудового розслідування, умисно не виконав ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного cуду м. Суми від 25 листопада 2019 року, якою скасована постанова слідчого про закриття провадження від 23 листопада 2019 року та ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року, якою скасована постанова слідчого про закриття провадження від 17 серпня 2020 року;

- що насправді, реконструкція кафе здійснювалася ПФ «Валентина» з відхиленням від проектної документації «Реконструкція кафе пл. Незалежності, 8 в м. Суми, розробленої ПП « ОСОБА_13 » у 2007 році, що підтверджується наявним у матеріалах провадження доказами і як встановлено, проектна документація «Реконструкція кафе пл. Незалежності, 8 в м. Суми», розроблена ПП « ОСОБА_13 » не проходила державної експертизи;

- судами встановлено, що під час проведення реконструкції спірного кафе було допущено систематичне порушенням законодавства у сфері будівництва та архітектури, що ПФ «Валентина» реконструювала об`єкт без належно затвердженого проекту, тобто, самочинно, відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно не набувається, а тому, всі дії, які були вчинені організованою групою осіб з числа Сумської міської ради та ПАТ «Альфа Банк» є злочинними і спрямованими на незаконне заволодіння самовільно збудованим об`єктом, а оформлення права власності є наслідком вчинення низки протиправних та злочинних дій;

- рішення Господарського суду Сумської області від 09 вересня 2014 року, яким зобов`язано ПП «Валентина» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомого майна протягом 15 календарних днів з дня набрання судового рішення законної сили, яке залишено у силі постановою Вищого Господарського суду України від 13 травня 2015 року, не виконано, рішення, яке прийняте на підставі низки протиправних та злочинних дій посадовцями та депутатами Сумської міської ради не скасоване, а за таких обставин, в діяннях наявний склад кримінального правопорушення передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 3 ст. 367, ч. 2, 3 ст.364, та ст. 255 КК України, які в порушення вимог ч. 1-4 ст. 214 КПК України приховані слідчими та прокурорами, а тому, вчинений злочин передбачений ст. 396 КК України.

Заявник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду даного провадження повідомлений належним чином.

Прокурор подав заяву, в якій просив здійснити апеляційний розгляд поданої ОСОБА_6 апеляційної скарги без його участі.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_6 повідомлений про час, день та місце розгляду даного провадження належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав, а також подану прокурором заяву про розгляд справи без участі прокурора, то колегія суддів вважає, що наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без учасників провадження, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею не дотримані в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що відмовляючи заявникові ОСОБА_6 у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходив з того, що оскільки закінчився строк досудового розслідування, і при цьому, жодній особі не повідомлено про підозру, тому матеріали кримінального провадження підлягають закриттю.

Однак, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, з врахуванням наступного.

Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Звертаючись до слідчого судді зі скаргою, ОСОБА_6 вказував на те, що здійснювалося досудове розслідування об`єднаних проваджень за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 367 КК України, яке розпочато за фактом того, що не виконується рішення Господарського суду Сумської області від 09 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, і цим рішенням зобов`язано приватну фірму «Валентина» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомого майна та привести у стан, який передував початку будівництва, а також за фактом незаконного прийняття посадовцями Сумської міськради рішень щодо виділення земельних ділянок.

При цьому заявник просив визначити строк проведення досудового розслідування протягом пів року, скасувати постанову слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 13 лютого 2021 року про закриття даного кримінального провадження, як незаконну, передчасну, постановлену без проведення належного досудового розслідування, з висновками, які не відповідають зібраним матеріалам та без виконання ухвал суду, якими скасовувалися попередні постанови та були визначені для проведення слідчі і процесуальні дії.

Так, з наявного в матеріалах витягу з ЄРДР вбачається, що дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України , були внесені 31 січня 2019 року за заявою ОСОБА_6 , а дані про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України були внесені 27 лютого 2019 року на підставі самостійного виявлення вказаного правопорушення прокурором.

Вказані обставини свідчать про те, що дійсно, під час перевірки інформації, повідомленої ОСОБА_6 були отримані дані, які мали бути перевірені слідчим, який здійснював досудове розслідування і який мав вжити заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та прийняти законне процесуальне рішення у передбачені Законом строки, однак, цього не зробив, а за наявності того, що по даному кримінальному провадженні сплинув строк досудового розслідування, прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, ст. 219 КПК України зобов`язує слідчого, за результатами слідчих дій, встановити особу винну у вчиненні злочину і повідомити їй про підозру, однак за браком часу і не продовженням строку досудового розслідування, кримінальне провадження має бути закрито.

Тобто, за таких підстав закриття кримінального провадження у слідчого є певний результат досудового розслідування, конкретна особа яка була причетна до інкримінованого злочину і у вчиненні нього підозрювалася.

Колегія суддів зазначає, що з урахування викладеного, закриття кримінального провадження допустиме лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів і як наслідок встановлення конкретної причетної особи (підозрюваного) до події злочину (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Результати досудового розслідування мають бути відображені в постанові про закриття кримінального провадження, яка відповідно до вимог ст. 110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На думку колегії суддів, досудове розслідування даного кримінального провадження було проведено неповно та не об`єктивно.

З матеріалів провадження вбачається, що на час винесення оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження всіх слідчих дій проведено не було, про що обґрунтовано зазначає і ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі.

Колегія суддів, звертає увагу, що в рамках даного кримінального провадження слідчому, відповідно до п.4 ч. 2 ст. 36 КПК України, неодноразово надавали прокурором вказівки у даному кримінальному провадженні, які в повному обсязі виконано не було.

Крім того, з вказаних матеріалів вбачається, що у даному кримінально провадженні слідчим неодноразово приймалося рішення про закриття кримінального провадження, які, в подальшому були скасовані ухвалами слідчих судді як незаконні.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження, слідує, що слідчий неодноразово звертався до слідчих суддів з клопотаннями про продовження строку досудового розслідування, які ухвалами були повернуті з тих підстав, що у клопотанні були відсутні обставини зазначення того, що перешкодило провести необхідні слідчі дії протягом строку досудового розслідування.

Вказаним обставинам слідчим суддею, під час розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не було надано належної правової оцінки, при цьому, зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що слідчим суддею були встановлені ті обставини, що слідчим, який здійснював досудове розслідування, не вчинив достатніх заходів для встановлення обставин події, не встановив наявність чи відсутність події чи складу кримінальних правопорушень, не повідомив про підозру жодній особі, при тому, що ОСОБА_6 конкретно зазначав осіб, які, на його думку, причетні до вказаних кримінальних правопорушень.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ «розслідування повинно бути ефективним». Так, у справі «Аднаралов проти України» (Заява № 10493/12) ЄСПЛ зазначив, що розслідування має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. вищезазначене рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.). Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року). Будь - який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та при прийнятті оскаржуваної постанови слідчий не забезпечив ефективність досудового розслідування, та не забезпечив повне збирання доказів.

Крім того, колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги з приводу відсутності належного мотивування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, та не відповідність її вимогам ст. 110 КПК України, що також не отримало належної оцінки з боку слідчого судді.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий при закритті кримінального провадження обмежився лише аналізом законодавчої норми про загальні строки досудового розслідування і прийшов до висновку про його закінчення, що підтверджує резолютивна частина постанови.

Крім цього, згідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора, серед іншого має містити: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; зміст прийнятого процесуального рішення.

Колегія суддів зазначає, що оскільки рішення про закриття кримінального провадження, згідно ст. 283 КПК України, є формою закінчення досудового розслідування, тому до вказаного рішення висуваються особливі вимоги до його змісту та достатності мотивів.

За своєю суттю постанова про закриття кримінального провадження є певним аналогом судового рішення, оскільки нею фактично завершується стадія досудового розслідування, а тому вимоги до її вмотивованості є аналогічні і до вмотивованості судового рішення.

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97 ЄСПЛ зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Аналізуючи вище наведені норми закону колегія суддів вважає, що постанова слідчого не відповідає критерію вмотивованості.

Зважаючи, що вказані ОСОБА_6 у скарзі обставини можуть вплинути на повноту досудового розслідування, тому лише після проведення всіх слідчих дій, в тому числі зазначених останнім, слідчий може прийняти процесуальне рішення.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді про те, що у зв`язку з тим, що строки досудового розслідування закінчені, кримінальне провадження має бути закрите, оскільки закриття кримінального провадження з цих підстав можливе лише після ефективного досудового розслідування, чого в даному конкретному випадку здійснено не було.

Вищезазначеним обставинам слідчий суддя належної оцінки не надав, а обмежився лише посиланням на те, що встановлена ступінь бездіяльності має такий розмір, що немає необхідності у наведенні усіх положень КПК України, які порушені, що на думку колегії суддів є неприпустимим при прийнятті судового рішення у розумінні законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Вказані порушення є істотними, такими, що є підставою для скасування судового рішення слідчого судді від 04 березня 2021 року про закриття кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України), з постановленням нової ухвали (п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України), про направлення даного кримінального провадження до органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування в загальному порядку до прийняття відповідного процесуального рішення, передбаченого ст. 283 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Що стосується інших вимог апеляційної скарги, а саме, щодо визнання порушення посадовими особами Сумської міської ради положень ст.ст. 3, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 376 ЦК України та вчинення злочинів передбачених ст.ст. 28, 255 КК України, ч. 2,3 ст. 364, 366,367, 368 КК України; визнання вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28, 255, 364, 367, 396 КК України, колишнім прокурором Сумської області ОСОБА_7 , керівником Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , колишнім заступником керівника Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , процесуальним керівником прокурором ОСОБА_10 та слідчими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; зобов`язання керівника Сумської обласної прокуратури внести відповідні відомості до ЄРДР відносно визначеного кола осіб, виконати вимоги ст.ст. 36, 276 КПК України та здійснити письмове повідомлення про підозру визначеному колу осіб та приступити до проведення досудового розслідування, то колегія суддів зазначає, що ці доводи заявника ОСОБА_6 підлягають розгляду, як окремі клопотання в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити скаргу ОСОБА_6 , та скасувати постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 21 січня 209 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч.1 ст. 367 КК України, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4