Справа № 632/159/21
провадження № 1-кп/632/57/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Краснокутськ Харківської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не працюючої, мешканки АДРЕСА_1 , не заміжньої, засудженої 20 липня 2020 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи засудженою за таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та приміщення, повторно вчинила крадіжку за наступних обставин.

Так, 19 січня 2021 року близько десятої години ОСОБА_6 зайшла до приміщення Первомайського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молодіПервомайського міськвиконкому Харківської області, що знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у коридорі зазначеного центру ОСОБА_6 ,розфасовуючи безкоштовно отримані теплі речі, побачила над вікном закріплений на стіні карниз з тюлевою шторою - майно, яке належало ОСОБА_7 .

За цих обставин у обвинуваченої виник умисел на вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 повторно, таємно викрала належне потерпілій ОСОБА_7 майно карниз, вартістю 54 гривні 51 коп. та тюлеву штору, вартістю 339 гривень 50 коп., після чого, залишивши вказане приміщення, з місця вчинення злочину з викраденим майном зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми злочинними діями обвинувачена ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 394 гривні 01 коп.

ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, визнала повністю.

Про обставини скоєного дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеному в описовій частині вироку, і пояснила, що 19 січня 2021 року близько десятої години вона, перебуваючи у приміщенні Первомайського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на першому поверсі у будинку АДРЕСА_2 , де отримувала теплі речі, маючи умисел на вчинення крадіжки, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи із корисливих мотивів, повторно, таємно викрала карниз з тюлевою шторою, що були закріплені над вікном у коридорі, якізбула ОСОБА_8 за 50 гривень. Гроші витратила на придбання продуктів харчування.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють їх зміст, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують останню .

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття обвинуваченої, її активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України останнявчинила нетяжкий злочин, обставини, які пом`якшують покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_6 , згідно із якою ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення оцінюється яквисокий, а ризик її небезпеки для суспільства - як середній.

Крім того, призначаючи покарання, суд враховує і те, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем мешкання характеризується задовільно, на час вчинення злочину трудовою діяльністю не займалася.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, яке їй належить відбувати реально.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 була засуджена згідно із наведеним вище вироком, вчинила кримінальне правопорушення - злочин під час відбування покарання з випробуванням, суд, призначаючи обвинуваченій за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі, також застосовує ст. 71 КК України і визначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не застосовувався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Частиною 2 ст. 122 КПК України визначено, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення експертизи.

Отже, питання щодо стягнення з обвинуваченої судових витрат за проведення експертизи судом не розглядалося.

Питання про речові доказипідлягаєвирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня2020 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і один місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня її затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази: карниз і тюлеву штору, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1