КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

22 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2021 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 119 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2021 року продовжено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 11 лютого 2021 року до 11 квітня 2021 року.
Мотивуючи постановлене рішення, суд першої інстанції вказав, що з наявних у справі доказів не встановлено будь-яких обставин, які б вказували на відсутність або зменшення ризиків, зазначених прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу. Також суд вказав, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, направлених на порушення громадського порядку із застосуванням вогнепальної зброї, що свідчить про особливу зухвалість його дій та їх підвищену суспільну небезпечність, а також обвинувачується у вбивстві через необережність.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 змінити та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід з визначенням застави або інший запобіжний захід, не повязаний із триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушення вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства.

Звертає увагу, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення передбачає можливість визначення застави при обранні запобіжного заходу, яка встановлена судом іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадження. При цьому, на думку апелянта, суд обрав щодо ОСОБА_5 виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою через інкримінований йому злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, який є злочином середньої тяжкості, в той час як інкриміновані йому та іншим обвинуваченим злочини за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України, відносяться до категорії тяжких.

Звертає захисник увагу і на те, що у своєму клопотанні про продовження обраного запобіжного заходу прокурор наголошував лише на існуванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не навівши докази в судовому засіданні, у той час як після обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу ступінь ризиків, встановлених судом, змінився.

Просить врахувати дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації і проживання, на момент арешту працював, характеризується позитивно і має багато заохочень, одружений, має батьків, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2021 року, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали, відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду про продовження щодо ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наведених в апеляційній скарзі підстав, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2021 року, оскільки суд апеляційної інстанції вважає її законною та обґрунтованою.

При цьому, незважаючи на доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мотивував свої висновки та не навів обґрунтування існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки, як вважає сторона захисту, ризик переховування ОСОБА_5 зменшився, а матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження можливості здійснення ним впливу на свідків, колегія суддів не може погодитися з тим, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без достатніх на те підстав або без вмотивованого рішення суду, з огляду на таке.

Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_5 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, повязані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
При цьому, вагомість пред`явленого обвинувачення у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень у поєднанні з тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дає підстави вважати, що на даний час існує ризик вчинення особою дій щодо переховування від суду і він не зменшився.

Також, оскільки на даний час суд першої інстанції перебуває на стадії дослідження доказів по справі допиту свідків, потерпілих та обвинувачених, колегія суддів погоджується з наведеним в оскаржуваній ухвалі суду висновком про те, що з урахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження, ризик незаконного впливу на інших учасників провадження залишається наявним.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, в тому тих, на які посилається апелянт, зазначається не лише про те, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя, не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, а й про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, а також у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпечності цих злочинів та існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду та чинити тиск на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, а також ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається у своїй скарзі захисник обвинуваченого.

Наведені в апеляційній скарзі захисника дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації і проживання, на момент арешту працював, характеризується позитивно і має багато заохочень, одружений, має батьків, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, та інші обставини, самі по собі або в їх сукупності не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, може бути досягнуто шляхом застосування до нього іншого, більш мякого запобіжного заходу.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1, КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2021 року, відповідно до якої суд продовжив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 11 квітня 2021 року, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 373/2237/19

Номер провадження: 11-кп/824/1897/2021

Категорія: ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 119 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1