Справа № 305/1081/20
Провадження по справі 1-кп/305/184/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 22.06.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілої ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Розтоки Рахівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, із загальною середньою освітою, неодруженого, несудимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-
Вищевказані тілесні ушкодження спричинені діями ОСОБА_13 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 і згідно п. 2.1.3 наказу Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 по відношенню до живих осіб, класифікуються як тяжкі тілесні ушкодження, оскільки є небезпечними для життя у момент заподіяння.
Таким чином ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
На підтвердження вини ОСОБА_13 стороною обвинувачення було надано суду для дослідження письмові докази, які судом досліджені в повному обсязі.
Окрім цього, з метою повного, всебічного, неупередженого дослідження всіх фактичних обставин справи судом на стадії судового розгляду були задоволені як клопотання сторони обвинувачення, так і клопотання сторони захисту, зокрема щодо витребування та долучення доказів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив повністю та пояснив наступне.
30.05.2020, повертався додому, зустрів свого знайомого, ОСОБА_16 , який запропонував зайти до нього додому. Разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , випили три рази по 50 грам горілки. Через деякий час йому подзвонила його знайома ОСОБА_19 . Близько 18 години, він пішов додому до ОСОБА_20 . По дорозі, на автостанції зустрів ОСОБА_21 , попросив щоб він відвіз його до гуртожитку ПМК. Звідти прийшов до ОСОБА_22 , з якою погостився і ліг з нею спати. Наступного дня зателефонував до ОСОБА_23 , який повідомив, що у нього багато працівників поліції. Запевняє суд, що з ОСОБА_24 не мав ніяких конфліктів, він не бачив щоб хтось бив ОСОБА_24 . Коли залишав будинок ОСОБА_25 був живий. Не заперечує, що після того як йому зателефонував працівник поліції ОСОБА_26 , він допустився помилки, поїхавши на попутному транспорті з міста Рахів. Працівники поліції затримали його у с. Дяково, Виноградівського району Закарпатської області. Просить виправдати його, оскільки не вчиняв злочину, його незаконно взяли під варту на сфабрикованому проти нього кримінальному провадженні.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_13 своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.121КК України, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду доказами у їх сукупності, які суд бере до уваги, як належні та допустимі.
Так, потерпіла ОСОБА_12 , будучи допитаною у судовому засіданні, показала суду, що 30.05.2020, разом зі своєю колежанкою поверталася з роботи. По дорозі зустріла свого свекра, який повідомив, що його син ОСОБА_27 , з яким вона проживала у цивільному шлюбі, не відповідає на телефонні дзвінки. Разом із свекром зайшли у будинок. Вона подзвонила ОСОБА_28 , він відповів на її дзвінок, тоді почула, що він п`яний. На запитання прокурора відповіла, що у її співмешканця, ОСОБА_29 , були конфлікти з ОСОБА_30 , з якою він вживав алкогольні напої, після чого вони билися між собою. ОСОБА_31 мала синяки від побоїв її співмешканця ОСОБА_24 . Вона навіть ходила до ОСОБА_31 просити вибачення за дії чоловіка. Після чого на протязі тижня ОСОБА_31 розповідала всім сусідам, що має намір помститися ОСОБА_32 за нанесення їй ударів. Як потерпіла цивільного позову не заявляє, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Погоджується із мірою покарання запропонованою прокурором для обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_33 , в судовому засіданні ствердила, що у суботу 30.05.2021, близько 10 години 30 хвилин, вона подзвонила ОСОБА_34 , і попросила його допомогти по господарству. ОСОБА_35 відповів, що прийде пізніше. Вдруге подзвонила йому близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_35 відповів, що зараз буде. О 19 годині 40 хвилин прийшов до неї додому. Вони повечеряли і лягли спати. Наступного дня близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_35 пішов від неї. У понеділок не відповідав на її дзвінки. ОСОБА_35 не повідомляв їй, що його розшукує поліція. Також повідомила, що від обвинуваченого ОСОБА_36 народила дитину. На момент коли ОСОБА_37 затримали про вагітність ще не знала.
Свідок ОСОБА_38 , в судовому засіданні ствердив, що 30.05.2020, близько 19 години, а можливо 19 години 20 хвилин, їхав на ж/д станцію, побачив що знайомий йому чоловік, ОСОБА_39 , йшов хромаючи на одну ногу, зупинив його і попросив підвезти до гуртожитку ОСОБА_40 . Він підвіз ОСОБА_37 до гуртожитку. Від ОСОБА_37 було чути запах алкоголю.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні ствердив, що 30.05.2020 до нього прийшов ОСОБА_39 , з ОСОБА_41 , на той момент у нього в гостях була сусідка на ім`я ОСОБА_42 . Вони всі сиділи на кухні, випили 2 рази по 50 грамів горілки. ОСОБА_39 вдарив ОСОБА_43 , двічі, кулаком у голову. Після чого ОСОБА_27 запитав чи може піти в іншу кімнату щоб прилягти на ліжко. Вони втрьох випили ще по 50 грамів горілки. ОСОБА_39 , разом з ОСОБА_44 пішли у кімнату де лежав ОСОБА_45 , і там ОСОБА_35 бив ОСОБА_28 . Після чого, ОСОБА_35 з ОСОБА_44 вийшли з кімнати де знаходився ОСОБА_27 , сіли за стіл і випили ще по 50 грамів горілки. Близько 23 години, він ішов спати, у будинку на той момент залишався ОСОБА_45 і ОСОБА_39 , сусідка ОСОБА_42 пішла додому десь близько 20 години 30 хвилин. Зранку, він прокинувся близько 05 години, побачив, що в його будинку відчинені двері. Вийшовши на подвір`я, побачив на вулиці працівників поліції, які стояли біля мертвого ОСОБА_29 .
Свідок ОСОБА_46 , в судовому засіданні ствердила, що 30.05.2020 року до неї зайшов сусід «дядя» ОСОБА_47 , і покликав її до себе додому випити по 50 грам. Коли вона зайшла у двір там уже був ОСОБА_39 і ОСОБА_45 . Вони всі зайшли у будинок до «дяді» ОСОБА_48 , випили 2 рази по 50 грам. Після чого ОСОБА_35 вдарив ОСОБА_28 , двічі, кулаком у голову. Чубіка ОСОБА_27 запитав дозволу у «дяді» ОСОБА_48 зайти в іншу кімнату щоб прилягти на ліжко. Через деякий час ОСОБА_39 зайшов у кімнату де лежав ОСОБА_24 , і вдарив його двічі кулаком у плечі. На той момент вона також знаходилася у кімнаті. Вийшла з кімнати і сказала «дяді» ОСОБА_48 , що по поведінці хлопців зрозуміла що між ними буде бійка, так як вона не хоче бути свідком таких подій тому йде додому. Близько 20 години 30 хвилин пішла додому. Наступного дня близько 08 години йшла до сусідів по молоко, на дорозі побачила працівників поліції, які стояли біля тіла ОСОБА_29 . Не заперечує, що близько тижня до події, знаходилася у будинку ОСОБА_29 , оскільки перебуває у дружніх відносинах з його співмешканкою, тоді ОСОБА_27 вдарив її у обличчя, від чого в неї під оком був синяк. ОСОБА_27 просив у неї пробачення, і вона пробачила його. В той день коли зустріла у «дяді» ОСОБА_49 , він запитав звідки в неї синяк. Вона відповіла що вдарив її ОСОБА_45 . Після чого ОСОБА_50 вдарив ОСОБА_24 кулаком у голову спочатку один раз, і через декілька хвилин другий раз. Вона поверталася додому коли почало сутеніти, на той момент ОСОБА_50 залишався у будинку з ОСОБА_24 . Також не заперечує, що наступного ранку, після того як вона повернулася від сусідів з молоком, побачила два пропущені дзвінки від ОСОБА_36 , однак йому не телефонувала, їй невідомо чому ОСОБА_35 їй телефонував.
Свідок ОСОБА_51 , в судовому засіданні ствердив, що 30.05.2020, допомагав своєму братові заливати бетон, повертаючись додому по дорозі зайшов до ОСОБА_23 щоб повернути йому мотику. Пріц запропонував йому зайти у будинок щоб випити 50 грам горілки. Він бачив що у будинку була сусідка ОСОБА_52 ОСОБА_42 . Він відмовився заходити у будинок, так як був у брудному одязі. Пріц виніс на ганок 3 по 50 грам горілки, і вони у трьох, ( ОСОБА_42 , ОСОБА_53 і він) випили по 50 грам горілки. Після чого він пішов додому. Наступного дня зранку до нього додому прийшла ОСОБА_42 і повідомила, що вбили ОСОБА_43 .
Свідок ОСОБА_54 у судовому засіданні повідомила, що у той день вона йшла в магазин по хліб. На дорозі стояли ОСОБА_53 , ОСОБА_55 і ОСОБА_24 . То було десь близько 17 годин. Чубіку пізнавала, чемний був чоловік. Про конфлікти їй невідомо. Ранком, коли поліція прийшла, то ОСОБА_24 лежав біля воріт ОСОБА_52 .
Свідок ОСОБА_56 у судовому засіданні показав наступне. У той день вони з ОСОБА_57 ішли по дорозі до цигана аби гроші позичив. Стояли ОСОБА_53 із ОСОБА_58 . Він підійшов до ОСОБА_59 бо думав, що має курити, десь з похорону прийшли. Пріц дав йому на літр горілки, він пішов і купив. Вони разом дійшли до повороту, а ОСОБА_53 пішов до ОСОБА_31 . Потім біля будинку ОСОБА_52 , ОСОБА_60 з ОСОБА_24 ішли перші, а ОСОБА_53 з ОСОБА_44 ззаді. ОСОБА_60 сказав йому не йти до ОСОБА_52 аби не мати проблем. Він пішов до ОСОБА_61 . У ОСОБА_61 посиділи, випили, там довго сидів, десь до двох ночі. Потім пішов додому. ОСОБА_62 ( ОСОБА_63 ) тоже пішов до ОСОБА_61 дома пити води з цукром, то було десь 13, 13:30 за київським часом. Коли вони стояли всі разом, то ніяких конфліктів не було. Тоді не був побитий ні ОСОБА_60 , ні ОСОБА_27 . ОСОБА_24 був з "бодуна".
Свідок ОСОБА_64 у судовому засіданні показав, що у той день, десь біля обіду, стояв він, ОСОБА_53 , ОСОБА_50 і ОСОБА_55 . Пріц пішов у новий магазин, потім ОСОБА_50 пішов. Пам`ятає, що то після п`янки було, була субота. Вони трохи постояли, а він сказав, що йде до ОСОБА_61 випити води з цукром. У ОСОБА_61 приляг на ліжко, трохи полежав і пішов додому. Це було десь біля 16 години. У той день у ОСОБА_52 вдома не був.
Отже, допитані у ході судового розгляду свідки ОСОБА_65 та ОСОБА_14 підтвердили, що між ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_15 у житловому будинку ОСОБА_14 , під час спільного розпивання спиртних напоїв, виник конфлікт приводом для якого стало заподіяння перед цим тілесних ушкоджень ОСОБА_15 - ОСОБА_66 . Також ці свідки ствердили, що після вживання алкогольних напоїв з будинку спочатку пішла додому ОСОБА_31 , потім ОСОБА_53 пішов до себе у кімнату, тоді як в іншій кімнаті залишалися ОСОБА_39 і ОСОБА_45 .
При цьому враховуючи логічне формулювання і послідовність показань свідків під час їх допиту в судовому засіданні, у суду відсутні підстави вважати, що у них наявна особиста заінтересованість в обмовленні ОСОБА_13 . Зокрема, свідки не плутались у ході свідчень щодо послідовності подій ні під час прямого допиту прокурором, ні під час перехресного допиту стороною захисту. Вони давали свідчення твердо і впевнено, переконливо відповідали на питання.
Окрім наведеного, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено наступні докази, а саме: протокол огляду місця події від 31.05.2020 (т.2 а.п.7-9); протокол огляду місця події від 31.05.2020 (т.2 а.п. 12-15); протокол огляду трупа від 31.05.2020 (т.2, а.п.31-32), висновок експерта №68 від 31.05.2020 (т.2, а.п. 38-42), протоколи проведення слідчих експериментів від 31.05.2020 (т.2, а.п. 65-69, 70-74), а також документи, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_13 .
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 31.05.2020, проведеного з 08.20 год по 09.40 год, на ділянці дороги в АДРЕСА_3 , на відстані 1 метр від огорожі подвір`я дворогосподарства за АДРЕСА_2 , на відстані 5 метрів від огорожі подвір`я дворогосподарства за АДРЕСА_4 виявлено тіло чоловіка. На момент огляду ліва рука простягнута у напрямку до дороги, права рука зігнута у лікті, кисть руки заплутана у футболці, ноги у прямому положенні. Труп одягнутий темно синю спортивну куртку, яка частково звисає з лівої руки, футболку темного кольору, що частково піднята доверху, штани темно синього кольору з блакитними смугами.
Як встановлено протоколом огляду місця події від 31.05.2020, проведеного з 13.40 год по 15.00 год., у дворогосподарстві по АДРЕСА_2 , рухаючись по ходу огляду трав`янистою стежкою прямо 15 метрів, по правій стороні знаходиться житловий будинок, до вхідних дверей якого ведуть бетонні сходинки з двох боків та бетонний майданчик між ними. Заходячи в будинок, прямо є приміщення коридору, далі дерев`яні двері ведуть на кухню, де зліва направо розміщені кухонні тумбочки, біля яких кухонний меблевий куток, кухонний стіл, холодильник, газова плита та умивальник, праворуч по ходу огляду пічка, всередині якої знаходяться недопалки від сигарет різних марок, пучок волосся та поліетиленовий пакетик від ковбаси. За пічкою знаходиться пластиковий смітник, всередині якого в поліетиленовому мішку знаходиться сміття, серед якого недопалки від сигарет, попіл та інше. Рухаючись далі по ходу огляду прямо ванна кімната, в якій знаходяться ванна, туалет, умивальник, пральна машина та корзина для одягу. Виходячи з ванної кімнати та повертаючи ліворуч, знаходиться спальня, в якій зліва направо розміщені два ліжка, шафа, комод, телевізори та пічка. Повертаючись до коридору та стоячи спиною до вхідних дверей, направо знаходиться кімната, в якій зліва направо розміщені дерев`яні шафи, ліжко, телевізор. Під час огляду в різних місцях будинку виявлено декілька пляшок з-під алкоголю.
Оглядом трупа потерпілого ОСОБА_15 , який проводився у приміщенні прозектури Рахівської районної лікарні, виявлено видимі тілесні ушкодження.
Висновком судово-медичного експерта № 68 від 20.07.2020 стверджено, що смерть ОСОБА_15 настала внаслідок тупої травми грудної клітки та черева у вигляді розриву селезінки, що призвело до масивної внутрішньої кровотечі і гіповолемічного шоку, який і став безпосередньою причиною смерті. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження у вигляді множинних синців по задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва, крововиливу в підшкірно-жирову клітковину грудної клітки по задньо-боковій поверхні зліва, масивного крововиливу в заочеревну клітковину, переломів 7-8-9-10 ребер зліва, розриву селезінки, дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, якими могли бути стиснуті в кулак руки сторонньої особи і могли бути спричинені 30.05.2020. Вказані тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 і відносно до живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Також, виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців переносиці, правої верхньоорбітальної ділянки, передньої поверхні грудної клітки зліва, лівої плечової ділянки.
Свідки ОСОБА_65 та ОСОБА_14 під час проведення з ними слідчих експериментів відтворили на місці хід подій, що відбулися за їх участі 30.05.2020. Протоколи вказаних слідчих дій досліджено в суді за клопотанням сторони захисту, яка просила суд визнати такі докази недопустимими через відсутність відеозаписів проведення зазначених слідчих експерементів.
Суд визнає ці докази недопустимими, також враховує, що на ці докази сторона обвинувачення не посилалася
Не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про те, що доведено в ході судового розгляду лише заподіяння обвинуваченим потерпілому легких тілесних ушкоджень, оскільки допитані свідки ОСОБА_65 та ОСОБА_14 показали, що обвинувачений ОСОБА_39 вдарив ОСОБА_43 двічі кулаком у голову, тоді ОСОБА_24 , запитавши дозволу у ОСОБА_52 , пішов у іншу кімнату щоб прилягти, після чого, у кімнату до ОСОБА_24 спочатку заходили ОСОБА_50 і ОСОБА_31 , а потім ще декілька разів - сам ОСОБА_50 , який залишався у кімнаті на одинці з ОСОБА_24 .
В ході судового слідства судом не здобуто доказів того, що ОСОБА_67 , хтось інший, окрім обвинуваченого ОСОБА_13 , наносив будь-які тілесні ушкодження.
Що стосується часу вчинення кримінального правопорушення, відповідно до зібраних на досудовому розслідуванні даних та відповідно до пред`явленого обвинувачення таке вчинено 30.05.2020, близько 20 години. В ході судового розгляду, зокрема з показань свідків ОСОБА_65 , ОСОБА_14 встановлено, що обвинувачений перебував у житловому будинку ОСОБА_23 , де між ним та ОСОБА_15 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_39 завдавав ударів потерпілому у період часу з 13 години по 21 годину. Водночас, свідок ОСОБА_19 , в ході допиту ствердила, що до затримання обвинуваченого перебувала з ним у стосунках, нещодавно народила від нього дитину. За таких обставин, покази свідка ОСОБА_68 щодо того, що ОСОБА_39 з 20 години 30 хвилин перебував у її житловому будинку, разом з нею, на думку суду, спрямовані на захист обвинуваченого ОСОБА_13 та не можуть братися судом до уваги.
Щодо показів свідка ОСОБА_69 , у яких зазначив, що між 19 та 19.20 підвіз обвинуваченого до гутрожитку ПМК, суд зауважує, що свідку ОСОБА_70 невідомо, як відбувалися в подальшому події, куди пішов обвинувачений далі.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
У силу ст.337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Позиція сторони захисту зводиться до невинуватості обвинуваченого з огляду на те, що, на їх переконання, відносно обвинуваченого щодо інкримінованих йому дій мали місце лише як нанесення легких тілесних ушкоджень, певні докази, здобуті з грубим порушенням норм чинного законодавства, інші - не підтверджують обставини, про які зазначено в обвинувальному акті, деякі є недостовірними.
Однак з урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено.
Додаткові докази сторонами не подавались.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження - це умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.
Об`єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.
Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів. Суспільно небезпечні дії при заподіянні тілесних ушкоджень виражаються у фізичному, хімічному, біологічному, психічному чи іншому впливі на потерпілого.
Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене поданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч.1 ст.121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний тяжкі тілесні ушкодження і похідний смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідальність за ч.2 ст.121 КК України може наставати у тому разі, коли тяжкий характер ушкодження охоплювався наміром винного і коли цей наслідок ним передбачався. Така відповідальність настає за умови, що при вчиненні діяння винний передбачав заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також передбачав можливість настання смерті, але легковажно розраховував на її відвернення, або якщо не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають та підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_13 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_15 , за встановлених у судовому засіданні обставинах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
У своїй промові захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 посилалася на той факт, що органом досудового розслідування у рапортах зазначена недостовірна інформація про відсутність обвинуваченого ОСОБА_13 за місцем події у період з моменту вчинення кримінального правопорушення до моменту затримання. Однак, така позиція сторони захисту спростувується як матеріалами кримінального провадження (т.2, а.п. 110-111) так і показами свідка ОСОБА_71 , яка ствердила, що з понеділка тобто 01 червня 2020 року, ОСОБА_39 вийшовши з її будинку, неповідомивши куди йде, на телефонні дзвінки не відповідав та самого ОСОБА_13 , який показав, що до сих пір неможе пояснити чому допустився такої помилки, не дочекався працівників поліції, розслідування, виїхав з місця проживання і був затриманий працівниками поліції у с. Дяково, Виноградівського району, Закарпатської області.
Також захисник ОСОБА_11 вважає, що свідки ОСОБА_72 та ОСОБА_73 , в ході судового слідства надали суду неправдиві покази, оскільки ОСОБА_53 ствердив, що труп ОСОБА_24 виявив близько 05 години, 31.05.2020, а ОСОБА_31 - близько 08 години 30 хвилин, тому їх покази мінливі.
Суд не погоджується із стороною захисту, оскільки в ході допиту ОСОБА_73 стверджував, що зранку, він прокинувся близько 05 години, побачив, що в його будинку відчинені двері. Вийшовши на подвір`я, побачив на дорозі працівників поліції, а також побачив що на дорозі лежав ОСОБА_45 , який був мертвий.
Свідок ОСОБА_72 , з поміж іншого, показала суду, що наступного дня близько 08 години йшла до сусідів по молоко, на дорозі побачила працівників поліції, які стояли біля тіла ОСОБА_29 .
Отже, момент у період якого свідками ОСОБА_53 та ОСОБА_31 дізналися про смерть о Чубіки, у кожного з них настав у різний час, що аж ніяк не свідчить про мінливість їх показів та не впливає на доведеність винуватості чи невинуватості обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Разом з тим, суд вважає, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_13 своєї вини є нічим іншим як обраним способом захисту, спрямованим на уникнення кримінальної відповідальності, оскільки, наведене повністю спростовується дослідженими у ході судового слідства доказами.
Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд зазначає наступне.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_13 суд враховує правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах щодо судової дискреції, у яких зазначено, що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Дослідивши матеріали справи, обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_13 судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Така обтяжуюча обставина встановлена у ході судового розгляду, зокрема як показами самого обвинуваченого, який не заперечував, що у день події вживав алкогольні напої, так і показами свідків: ОСОБА_74 , ОСОБА_14 . ОСОБА_65 , які ствердили, що разом з ними алкогольні напої вживав ОСОБА_13 .
Разом з тим, орган досудового розслідування не провів медичного освідчення на стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, оскільки останній, був затриманий аж 02.06.2021, тобто через 3 дні після вчинення кримінального правопорушення.
При призначенні виду, міри покарання ОСОБА_13 виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, з урахуванням положень ст.ст.50, 65-67 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, віднесеного законом до категорії тяжких злочинів, неперебування ОСОБА_13 на спеціальних обліках у Рахівській районній лікарні, те, що обвинувачений, посередньо характеризується за місцем свого проживання, вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
З огляду на викладене, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що прямо передбачене санкцією ч.2 ст.121 КК України буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.
На підставі ухвали слідчого судді Рахівського районного суду від 03 червня 2020 року ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою і до цього часу він перебуває під вартою, тому у строк покарання йому необхідно зарахувати період перебування під вартою.
Окрім цього, на думку суду, до вступу вироку у законну силу обвинуваченому ОСОБА_13 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Потерпілій ОСОБА_12 кримінальним правопорушенням майнового збитку не завдано. Цивільний позов не заявлено. Право потерпілій на пред`явлення позову роз`яснено.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_13 рахувати з 03 червня 2020 року, тобто з дня його затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_13 зарахувати у строк покарання з 03.06.2020 до дня проголошення вироку 22 червня 2021 року, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_13 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін та продовжити, але не більше як на 60 днів.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Головуюча: ОСОБА_1