КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2020 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на:

1) квартиру загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 ;
2) квартиру загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 ;
3) квартиру загальною площею 130,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_11 , шляхом заборони відчуження майна.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2020 року в частині арешту майна, а саме квартири загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , постановити нову ухвалу, якою відмовити в арешті вказаного майна.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що в оскаржуваному рішення не зазначено, яким саме критеріям речового доказу відповідає арештоване майно.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, розгляд клопотання проводився без її виклику, копію оскаржуваного рішення вона отримала лише 18.03.2021 року, тому відповідно ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подана у встановлений законом строк.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та об`єктивність ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймала, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, слідчим відділом Ірпінського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001597 від 07.05.2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 від 05.03.2020 року вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні №0001597 від 07.05.2016 року речовим доказом.

17.03.2021 року слідчий слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на:
1) квартиру загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 ;
2) квартиру загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 ;
3) квартиру загальною площею 130,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_11 , шляхом заборони відчуження майна, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2020 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на зазначене вище майно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, яким було задоволено клопотання слідчого на накладено арешт на вказане майно, з огляду на наступне.

Оскільки дана ухвала оскаржена тільки власником майна ОСОБА_7 в частині накладення арешту на належне їй майно, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на це майно колегією суддів не вирішується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з наданих суду матеріалів, підозру у кримінальному провадженні №0001597 ОСОБА_7 не оголошено.

За таких обставин, ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатись лише прокурор.

Таким чином, виходячи з положень ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на квартиру загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, за наведених вище обставин, у задоволенні клопотання слідчого щодо арешту вказаного майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на:
1) квартиру загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 ;
2) квартиру загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 ;
3) квартиру загальною площею 130,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_11 , шляхом заборони відчуження майна, - скасувати в частині арешту майна, а саме квартири загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 .

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , про арешт майна, а саме квартири загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2377/2021 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1