Справа №489/6625/18
Провадження №1-кп/489/415/21
УХВАЛА
іменем України

17 червня 2021 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, без зареєстрованого місця проживання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
встановив:

14 червня 2021 року прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 з підстав наявного ризику переховування обвинуваченого від суду та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 6 травня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 червня 2021 року включно.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
За змістом пункту 20-5 розділ ХІ КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На день подання прокурором клопотання пунктом 1 постанови КМУ від 9 грудня 2020 року №1236 було установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2021 року на території України карантин.

Закон України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким пункт 20-5 розділ ХІ КПК України викладено в редакції із зазначенням абзацу щодо строку подання клопотання про продовження строку тримання під вартою, набрав чинності 23 квітня 2020 року, а вказаний абзац через десять днів після набрання законом чинності.

Таким чином, 14 червня 2021 року прокурором проігноровано норми КПК України, які діють вже понад рік, і подано клопотання про продовження строку тримання під вартою подано пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тобто 17 червня 2021 року, а отже порядок його подання порушено.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З тих підстав, що будь-які листи чи роз`яснення судів вищих інстанцій, у тому числі ліквідованих, не є джерелом права, судом не враховується при розгляді клопотання прокурора пункт 18 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», за змістом якого клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням із прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Якщо ж таке клопотання подане пізніше, воно вважається поданим із порушенням процесуальних строків. Слідчий суддя, суд у такому випадку, приймаючи клопотання до розгляду, зобов`язаний порушити питання про відповідальність слідчого, прокурора, який порушив процесуальний строк, перед органами, які уповноважені притягати його до дисциплінарної відповідальності (наприклад, перед прокурором вищого рівня).

За змістом ст.113 КПК України процесуальними строками є встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею чи судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Аналіз положень ст. 113 КПК України, ч.1 ст. 199 КПК України та пункту 20-5 розділ ХІ КПК України дає підстави стверджувати те, що строк звернення до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою є процесуальним строком, який розпочинає свій перебіг із моменту постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і закінчується за десять днів до закінчення дії цієї ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

За змістом ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Відповідно до цієї норми закону умовами поновлення пропущеного строку є наявність клопотання заінтересованої сторони та наявність поважних причин пропуску цього строку, тобто питання про поновлення пропущеного строку може бути порушене судом виключно у випадку наявності про це клопотання заінтересованої сторони, у якому повинні бути наведені причини пропуску цього строку.

Подавши клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 із порушенням передбаченого пункту 20-5 розділ ХІ КПК України строку прокурором не було подано клопотання про поновлення цього строку.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ані главою 7, ані параграфом 1 глави 18 КПК України не урегульоване питання щодо дій суду у випадку надходження клопотання про продовження строку тримання під вартою із порушенням строку, передбаченого пункту 20-5 розділ ХІ КПК України та відсутністю клопотання про поновлення цього строку.

Виходячи з логічного тлумачення ст.199 КПК України суд може або продовжити запобіжний захід, або відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

За змістом п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Кац та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Враховуючи, що прокурором порушено строк подання клопотання про продовження запобіжного заходу, чим проігноровано вимоги ст.ст.7, 9, п.20-5 розділу ХІ КПК України, таке недотримання стороною обвинувачення чіткої процесуальної норми є істотним і не може бути узаконено судом без поновлення строку на звернення із таким клопотанням, навіть з огляду на тяжкість кримінального правопорушення чи кількість днів пропуску строку, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки пропущений строк на його подання.
Наведені прокурором на обґрунтування двох ризиків доводи про відсутність у особи, яка протягом 2 років 9 місяців з 17.09.2018 року тримається під вартою, постійного місця проживання і реєстрації, роботи, джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, є неспроможними, оскільки здобути перелічене в умовах тримання під вартою неможливо, а сама лише тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, хоча і свідчить про ризик переховування від суду, однак після спливу майже трьох років перебування особи під вартою є недостатнім обґрунтуванням для продовження такого запобіжного заходу, а тому його слід змінити на більш м`який.
Керуючись ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.7, 9, 199, п.20-5 розділу ХІ КПК України, суддя

постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт до 15 серпня 2021 року включно, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 12 год 00 хв. до 10 год 00 хв. наступного дня та покласти на нього обов`язки утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя