Дата документу 23.03.2021 Справа № 316/261/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/261/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/322/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дніпровка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, який місця реєстрації не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
22 вересня 2000 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області, за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.46-1 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на 1 рік;
29 березня 2001 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ст.42 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
24 червня 2004 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом за ч.3 ст.140, ч.2 ст.194, ч.2 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;
23 серпня 2005 року Апеляційним судом Запорізької області за ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до 13 років позбавлення волі, шляхом часткового складання призначеного покарання з невідбутою частиною покарання, призначеного вироком Кам`янсько- Дніпровським районним судом Запорізької області від 24 червня 2004 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців;
03 липня 2006 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців;

04 грудня 2006 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців;
11 березня 2014 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.391 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 29 квітня 2016 на підставі рішення апеляційного суду Волинської області від 21 квітня 2016 звільнений за відбуттям покарання;
18 липня 2018 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі;
05 березня 2020 року Енергодарським міським судом Запорізькій області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22 жовтня 2020 року за відбуттям строку покарання,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Енергодарського міського суду Запорізької області,
підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор».

Підозрюваний ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 лютого 2021 року, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 06 лютого 2021 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту у відношенні ОСОБА_10 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, з 05 лютого 2021 року до 05 квітня 2021 року включно з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з визначенням розміру застави та з покладенням певних обов`язків.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, визначеному п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати вищевказану ухвалу слідчого судді та змінити тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та встановив ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що він може скоїти інше кримінальне правопорушення. Проте, слідчий суддя не звернув уваги на те, що стосовно нього ухвалений вирок за ст.395 КК України та призначено йому покарання у виді двох місяців арешту з моменту фактичного затримання, а саме з 05 лютого 2021 року. На час слідства він знаходився в СІЗО, а тому зазначений в оскаржуваній ухвалі ризик відсутній.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий ЄВ ВП №1 Василівського РУП ЕУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 звернувся до суду з наведеним клопотанням, в якому просив обрати підозрюваному ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 лютого 2021 року, о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом підняття металевого ролету, проник до приміщення хімчистки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ФОП « ОСОБА_12 », яке розташоване на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , де зі стойки таємно викрав мобільний телефон «Apple Iphone 5 S» в корпусі білого кольору, Іmеі: НОМЕР_1 , вартістю 1300 гривень, з сім картою «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 вартістю 50 гривень, а також зі стільця таємно викрав жіночу сумку шкіряну фірми «Фенді» комбінованого кольору білого з рожевим, вартістю 2600 гривень, в якій знаходились: італійський зонт (автомат) марки «Bisetti» модель «781951», бежевого кольору в горошок, вартістю 300 гривень; червоні шкіряні рукавички «Версаче» вартістю 1500 гривень; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ідентифікаційний код платника податків на ім`я ОСОБА_13 ; гаманець жіночій, вартістю 300 гривень; дві карти «Приват банк»; три карти «Аваль банк»; одну карту «ПУМ банку»; одну карту «Монобанку»; дисконтні картки, які матеріальної цінності не становлять, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 6100 гривень, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Зазначені дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно.
05 лютого 2021 року о 22 годині 10 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.
06 лютого 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується: поясненнями підозрюваного, даними в судовому засіданні, а також зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 лютого 2021 року від ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 .
Обґрунтоване клопотання тим, що на думку слідчого, існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ОСОБА_10 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, вказаними в оскаржуваній ухвалі.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, слідчий суддя встановив, що ризик п.5 ч.1 ст.177 КПК України, існує, а саме: ризик вчинення іншого кримінального правопорушення; а існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України - ризику переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, прокурором не доведено.
Обґрунтовуючи свої висновки про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя звернув увагу на те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення умисних корисних злочинів, в тому числі і за викрадення чужого майна, і знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, вчиненого повторно.
При цьому, слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та його фактичних обставин, особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий.
З огляду на фактичні обставини провадження та відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про неможливість запобігання встановленому ризику, який є високим, шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Також слідчий суддя, з врахуванням обставин провадження, в т.ч. майнового стану підозрюваного та відомостей про особу останнього, дійшов правильного висновку про можливість визначення розміру застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як альтернативу застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у разі її внесення, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що зазначений в оскаржуваній ухвалі ризик відсутній, оскільки стосовно підозрюваного ухвалений вирок за ст.395 КК України, та йому призначено покарання у виді двох місяців арешту з моменту фактичного затримання, а саме з 05 лютого 2021 року, що лишилось поза увагою слідчого судді, є безпідставними.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Енергодарського міського Запорізької області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_6 дійсно засуджено за ст.395 КК України та призначено йому покарання у виді двох місяців арешту. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався. Строк відбування покарання обчислюється з моменту фактичного затримання ОСОБА_16 . Вирок набрав законної сили у 23 січня 2021 року.
Проте, ОСОБА_6 затримано 05 лютого 2021 року в порядку ст.208 КПК України - за підозрою у вчиненні в зазначений день нового кримінального правопорушення, вказаного вище.
Вказані факти не тільки не спростовують, а навпаки - підтверджують висновки слідчого судді про існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, запобігти якому без застосування менш суворого запобіжного заходу неможливо.
Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.
Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає, оскільки доводи, викладені в цій скарзі, правильності висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 лютого 2021 року, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 06 лютого 2021 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту у відношенні ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, з 05 лютого 2021 року до 05 квітня 2021 року включно з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з визначенням розміру застави та покладенням певних обов`язків, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4