Справа № 333/2722/21
Справа №333/2722/21
Провадження №1-кп/333/485/21
ВИРОК

Іменем України
31 травня 2021 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0000317 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`янське Василівського району Запорізької області, громадянина України, українця, офіційно непрацюючого, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
13 березня 2021 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Європейська, зі сторони вул. Північно-Кільцева, в напрямку вул. Чумаченка в м. Запоріжжя. При цьому швидкість руху керованого ОСОБА_6 автомобіля дорівнювала 85 км/год, що перевищує дозволену на даній ділянці проїжджої частини швидкість руху 50 км/год. У цей час, в районі будинку №14 по вул. Європейська, пішохід ОСОБА_7 почала перетинати проїзну частину вул.Європейська, рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу, справа наліво за ходом руху автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Під час руху, перед нерегульованим пішохідним переходом, водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість виявити пішохідний перехід та пішохода, яка вийшла на проїзну частину вулиці Європейська, діючи в порушення вимог п.п 12.4, 12.б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (п.12.4), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 (п.12 б), своєчасних заходів для зменшення швидкості не застосував, продовжував рух з перевищенням дозволеної на даній ділянці проїзної частини швидкості руху, в результаті чого вчасно керований ним транспортний засіб не зупинив, наїзду на пішохода не запобіг, внаслідок чого допустив наїзд передньою центральною частиною кузова керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_7 .

В свою чергу, пішохід ОСОБА_7 , перетинаючи проїзну частину вулиці Європейська по нерегульованому пішохідному переході, маючи об`єктивну можливість виявити транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_6 , який наближався до пішохідного переходу, діючи в порушення вимог п. 4.14 а), б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід, перед виходом на проїзну частину не зупинилась, у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху не переконалась, натомість раптово вийшла на проїзну частину, перетинаючи її справа на ліво за ходом руху водія.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1469 від 15.04.2021 року, пішоходу ОСОБА_7 , були заподіяні тілесні ушкодження, що спричинили її смерть, а саме: поєднана тупа травма шиї та голови, тулуба, кінцівок з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, що у посттравматичному періоді ускладнились розвитком полі органної недостатності.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № КСЕ-19/104-21/3274 від 24.03.2021 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобілю «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, рухаючись з дозволеною в населених пунктах швидкістю та своєчасно реагуючи на небезпеку.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

3. Позиція обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю і суду пояснив, що 13 березня 2021 року ввечері він відвіз дитину до його друзів і повертався додому. Приблизно о 19 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Європейська, зі сторони вул. Північно-Кільцева, в напрямку вул. Чумаченка в м. Запоріжжя, перевищуючи дозволену швидкість руху, він здійснив наїзд на пешехода ОСОБА_7 . При цьому було вже темно і йшов дощ. Після дорожньо-транспортної пригоди він надавав допомогу потерпілій на лікування. Він дійсно порушив правила дорожнього руху, що призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Протиправні діяння, які ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили суд розглянути справу без їхньої участі, а також зазначили, що обвинувачений надавав часткову допомогу на лікування ОСОБА_7 , просили призначити покарання ОСОБА_6 на розсуд суду.

У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 , а також матеріали, що стосуються вирішення долі речових доказів по справі і витрат на залучення експертів.

Враховуючи те, що обвинувачений і інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів експертиз і матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Під час допиту обвинувачений не заперечував, що керуючи автомобілем і діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху України, своєчасних заходів для зменшення швидкості не застосував, продовжував рух з перевищенням дозволеної на даній ділянці проїзної частини швидкості руху, в результаті чого вчасно керований ним транспортний засіб не зупинив, наїзду на пішохода не запобіг, внаслідок чого допустив наїзд передньою центральною частиною кузова керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , що спричинили смерть останньої, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття у скоєному, часткове відшкодування потерпілим завданої матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.
7. Мотиви призначення судом покарання.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У рішенні «Бремер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, думку потерпілих, які не просили суворо покарати обвинуваченого, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, його стан здоров`я на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, соціальні зв`язки одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зі слів працює не офіційно.

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілих, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст.75 КК України, оскільки застосування звільнення від покарання з випробуванням потребує врахування і оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, зокрема, порушення Правил дорожнього руху іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди (пішоходом), позитивну посткримінальну поведінку ОСОБА_6 після вчинення правопорушення, що виразилася у наданні потерпілій допомоги на лікування, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не перебував, а також з огляду на обставини, які суттєво пом`якшують покарання (щире каяття, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, добровільне часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди, відшкодування витрат на залучення експертів), відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства і звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи характер та мотиви допущених ОСОБА_6 грубих порушень Правил дорожнього руху, внаслідок яких загинула особа, що у взаємозв`язку із іншими фактичними обставинами кримінального правопорушення, свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його права керувати транспортними засобами, суд вбачає за доцільне застосовувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Ухвалою слідчого судді від 29.03.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжних захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився. Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, враховуючи відсутність відповідних клопотань у учасників процесу, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення комплексної судову фототехнічної і інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №КСЕ-19/104-21/3274 від 24.03.2021 року, що складають складає 3269,00 гривень, судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортних засобів №СЕ-19/104-21/9276-ІТ від 24.03.2021 року, 1307,60 гривень, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, відповідно до якої суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню №0000317 для проведення комплексної судову фототехнічної і інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №КСЕ-19/104-21/3274 від 24.03.2021 року, судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортних засобів №СЕ-19/104-21/9276-ІТ від 24.03.2021 року у розмірі 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень 60 копійок, стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази:
автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відеореєстратор «7omai» з картою пам`яті «Verico» 32 Гб., які передано відповідно до розписки на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у ОСОБА_6 за належністю;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді по справі №334/1755/21 від 17.03.2021 року, на автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1