УХВАЛА
Іменем України
16.04.2021 Справа №607/6633/21 Провадження № 1-кс/607/2193/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000592 від 12.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

15.04.2021 на розгляд слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000592 від 12.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 12.04.2021 за порушення правил карантину було зупинено автомобіль служби таксі «Пілот» марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який під час перевірки документів пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія.

За даним фактом 12.04.2021 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 00000592 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор зазначає, що 12.04.2021 під час проведення огляду місця події вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 01.09.2015 на ім`я ОСОБА_4 , у зв`язку з необхідністю проведення судових автотехнічних експертиз та технічних експертиз документів, інших експертиз чи слідчих дій у кримінальному провадженні № 00000592.

За таких підстав, вважаючи дане посвідчення тимчасово вилученим майном та таким, що відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також проведення в подальшому необхідних судових експертиз прокурор просить накласти арешт на вказане майно. Також просить дозволити зберігання вказаного посвідчення водія при матеріалах кримінального провадження на термін, який необхідний для проведення таких експертиз.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився. Подав заяву про здійснення судового розгляду у його відсутність, клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що просить направити ухвалу слідчого судді для виконання дізнавачу до органу досудового розслідування, яким винесено постанову про визнання водійського посвідчення речовим доказом.

У судове засідання власник майна ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неприбуття.

Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, а відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому ч. 2 ст. 167 КПК України визначає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сектором дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000592 від 12.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя встановив, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 12.04.2021 здійснений огляд місця події, під час якого вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 01.09.2015 на ім`я ОСОБА_4 .

Згідно з постановою дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 13.04.2021 дане посвідчення визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 00000592 від 12.04.2021 та направлено на експертизу технічного дослідження документів, після проведення якої має бути поміщено на зберігання в камеру схову.

Доданими до клопотання документами прокурор довів, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою збереження речових доказів, для забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема для проведення необхідних експертиз клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна або знищення слідів кримінального правопорушення.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи, що для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадження, необхідним є проведення в подальшому ряду судових експертиз, кількість та види яких на даній стадії досудового розслідування визначити неможливо, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Доходячи такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Також слідчий суддя зауважує, що у разі, якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, власник чи законний володілець майна, на яке було накладене арешт, має право звернутись із клопотанням про скасування такого арешту і прийняття такого рішення не віднесене нормами закону до компетенції слідчого.

Разом з тим ч. 2 ст. 100 КПК України визначає, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правовим актом, який регулює дане питання, є Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений постановою КМУ № 04 від 19.11.2021. Про необхідність надання слідчим суддею окремого дозволу на зберігання арештованого майна у даному Порядку не зазначено. Крім цього, дане питання вже вирішено постановою слідчого про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.04.2021.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що вимога прокурора щодо надання дозволу на зберігання зазначеного у клопотанні посвідчення водія при матеріалах кримінального провадження є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Також з приводу клопотання прокурора в частині покладення обов`язку виконання ухвали про арешт майна на дізнавача у даному кримінальному провадженні слідчий суддя зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів, доданих до клопотання, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000592 від 12.04.2021 здійснюється сектором дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Разом з тим відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відтак зазначена норма права свідчить, що чинний КПК України не передбачає можливості виконання ухвали про арешт майна дізнавачем, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора в цій частині задоволенню не підлягає, і вважає за необхідне покласти обов`язок виконання ухвали на прокурора у цьому кримінальному проваджені.

Керуючись ст. 167, 170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000592 від 12.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 01.09.2015 на ім`я ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування даним майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1