Справа № 344/4571/21
Провадження № 1-кс/344/1814/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: скаржника ОСОБА_4 , представника скаржника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0002005 від 30.12.2019р.,-

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржника звернувся 25.03.2021р. з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликалася на зазначені у ній обставини.

Зокрема зазначив, що слідчі дії по даному кримінальному провадженні практично не проводилися,у оскаржуваній постанові не зазначено які саме докази дали підстави прийти до висновку про закриття кримінального провадження, як і не зазначено мотиви, не повідомлено потерпілому про прийняття постанови від 30.12.19р., а про таку дізнався тільки 15.03.2021р., і таку не отримано на вимогу й на час подання скарги, тому зміст такої не відомо.

ОСОБА_4 підтримав доводи скарги і додатково пояснив, що після припинення у травні 2017р. заходів особистої безпеки щодо нього, дзвінки ще також були з погрозами, на які орган досудового розслідування не реагував, слідчі постійно змінювались і належних слідчих дій не проводилось.

Представник скаржника в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній обставини, просив скаргу задовольнити.

Скаржник ОСОБА_4 підтримав скаргу, і після отриманої під час розгляду скарги оскаржуваної постанови, доповнив пояснення тим, що слідством не проведено в повному обсязі слідчі дії.

Слідчий слідчого відділу заперечив доводи скарги, звертаючи увагу на її безпідставність, оскільки слідчим правильно встановлено всі обставини при винесенні постанови про закриття провадження.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю наступне.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Постановою слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоровя особи СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 30.12.2019р. було закрито кримінальне провадження №0002005 від 23.07.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (4 томи), та даної оскаржуваної постанови, слідчим суддею встановлено, що 22.07.2014р. було внесено відомості до ЄРДР, на підставі рапорта начальника СКР ВКР Івано-Франківського МВ УМВС у якого на розгляді знаходилися матеріали ЄО від 07.07.2014р. по факту загрози фізичної розправи ОСОБА_4 його колишньою дружиною ОСОБА_7 (в заяві вказано про погрози наявністю її зв`язку з «кримінальним авторитетом Мішою Бритим (Люра)»), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 КК України», відкрито та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Згідно рапорта заст.нач. Івано-Франківського МВ УМВС 18.07.2014р. ОСОБА_8 , а в подальшому і свідчень ОСОБА_8 від 12.08.2014р., під час бесіди з ОСОБА_9 (у службовому кабінеті у присутності іншого працівника) на прізвисько ОСОБА_10 , останній усно підтвердив знайомство з ОСОБА_7 , яка навесні 2014р. пропонувала ОСОБА_11 за грошову винагороду здійснити фізичний тиск на ОСОБА_4 або інсценувати з ним нещасний випадок, але на час виклику його до правоохоронних органів він розірвав будь які зв`язки з ОСОБА_12 і зобов`язався не підтримувати з нею контакти, за результатами усного пояснення саме письмові пояснення свідок ОСОБА_13 надати відмовився, згідно ст.63 КУ, про що також наявний протокол допиту свідка.

З одночасного допиту осіб 14.01.2015р.(потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 ) слідством встановлено, що останній дійсно телефонував влітку 2014р. один раз до потерпілого, і такий пояснив, що діяв на прохання ОСОБА_16 , щоб припинити судові тяганини (цивільні справи щодо поділу майна колишнього подружжя), натомість потерпілий зазначив про те, що свідок висловлювався по телефону нецензурно, пропонував зустріч для розмови про ОСОБА_17 і сказав що знайде його.

30.08.2014р. потерпілий повідомив про дзвінок невідомої особи, яким під час слідства встановлений ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_7 02.02.2015р. надала пояснення, заперечивши будь які розмови з іншими особами в т.ч. ОСОБА_18 щодо колишнього чоловіка, пояснивши, що з таким спілкується тільки на свята і рідко спілкується по телефону, інколи зустрічаються на каву, а ОСОБА_19 не знає взагалі та не впізнала по фото.

Водночас, з довідки мобільних телефонів, аналізу з`єднань проведених на підставі ухвал слідчих суддів, вбачається, що ОСОБА_16 з одного (із двох мобільних номерів) телефонувала двічі (одне з`єднання) у червні 2014р. до ОСОБА_20 , та досить часто до ОСОБА_21 у серпні-вересні 2014р. Під час додаткового допиту свідка ОСОБА_16 17.04.2015р., вона пояснила, що зв`язок з ОСОБА_22 по телефону міг бути за продаж її земельної ділянки, і за таке тому й не зауважила.

Однак, слідчим не надано оцінку таким поясненням у оскаржуваній постанові, як і не встановлено підстави неодноразового спілкування ОСОБА_12 з ОСОБА_23 з наявної довідки та суперечність до пояснень про спілкування дуже рідко чи на свята, не проведено аналіз з допиту свідка ОСОБА_24 11.08.2014р, який підтвердив, що бачив спілкування ОСОБА_17 з ОСОБА_25 .

За одночасного допиту свідка ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_26 та потерпілого ОСОБА_27 04.11.2015р., потерпілий зазначив, що погрози зі сторони ОСОБА_16 - висловлені були нею ще за час спільного їх проживання.

Слідчим суддею в судовому засіданні було з`ясовано те, що слідство відбувалось тільки за випадком, який став підставою внесення відомостей до ЄРДР, при цьому, що наявність інших реальних випадків з пояснень скаржника ОСОБА_28 - без конкретизації року, місяця, дня та години, не міститься в матеріалах КП, і заяви щодо цього від потерпілого в матеріалах відсутні.

Але, 15.02.2017р. додатково допитаний потерпілий повідомив, що вбачає загрозу життю і здоров`ю, через наявність ряду кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 внесені за його заявою та по яких йде слідство, та наявністю судових цивільних спорів.

При цьому, що потерпілий не конкретизував в чому саме вбачається загроза, а під час допиту слідчий не з`ясував таке, і це на переконання слідчого судді залишене поза увагою слідства і оцінку цьому в оскаржуваній постанові не надано.

На час скасування заходів забезпечення безпеки у травні 2017р. (які розпочато 30.07.2014р.), з часу відкриття кримінального провадження як зазначив слідчий, від потерпілого ОСОБА_4 інша інформація про реальну загрозу його життю і здоров`ю не поступала.

Постановою від 27.07.2017р. було закрите кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.129 та ч.1 ст.384 КК України (т.3).

Ухвалою слідчого судді від 09.08.2017р. ( ОСОБА_29 ) за скаргою адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_30 на постанову від 27.07.2017р., скаргу задоволено, постанову скасовано вцілому (т.4). Підставою скасування було невиконання ухвали слідчого судді від 12.07.2017р. ( ОСОБА_31 ) про зобов`язання вручити повідомлення про підозру в скоєнні правопорушення за ч.1 ст.384 КК України, і як наслідок слідство проведено не повно.

Постановою від 12.09.2017р. було закрите кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.129 та ч.1 ст.384 КК України (т.4).

Постановою прокурора від 12.09.2017р. скасовано постанову слідчого від 12.09.2017р., підставою скасування було те, що на час закриття перебуває у Апеляційному суді скарга представника потерпілого (щодо роз`яснення ухвали слідчого судді від 14.07.2017р. за заявою прокурора).

Ухвалою слідчого судді від 01.09.2017р. ( ОСОБА_31 ) заяву прокурора було задоволено, роз`яснено, що відповідно до ухвали від 14.07.2017р. прокурора зобов`язано за наявності визначених у ст.276 КПК України підстав, тобто наявності достатніх доказів підозри особи, невідкладно вручити такій особі повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.384 КК України або інших кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження №0002005 від 23.07.2014р. Дана ухвала від 01.09.2017р. скасована Апеляційним судом 14.09.2017р. за скаргою представника потерпілого, як така що не роз`яснює порядок виконання, а зміст та суть рішення, повернуто до суду першої інстанції. Ухвалою слідчого судді від 26.10.2017р. ( ОСОБА_31 ) заяву прокурора було задоволено частково, роз`яснено, що відповідно до ухвали від 14.07.2017р. прокурора зобов`язано за наявності визначених у ст.276 КПК України підстав - наявності достатніх доказів для підозри особи, у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.384 КК України, невідкладно забезпечити вимоги ст.277-278 КПК України. Дана ухвала скасована 03.11.2017р., справу направлено в першу інстанцію для прийняття рішення. Ухвалою слідчого судді від 07.12.2017р. ( ОСОБА_31 ) заяву прокурора було задоволено частково, роз`яснено, що відповідно до ухвали від 14.07.2017р. прокурора зобов`язано за наявності визначених у ст.276 КПК України підстав - наявності достатніх доказів для підозри особи, у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.384 КК України, невідкладно забезпечити вимоги ст.277-278 КПК України. Ухвалою Апеляційного суду від 18.12.2017р. ухвалу від 07.12.2017р. скасовано, в задоволенні заяв відмовлено.

Постановою слідчого від 23.11.2017р. було закрите кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.129 та ч.1 ст.384 КК України (т.4).

Ухвалою слідчого судді від 18.01.2018р. ( ОСОБА_31 ) постанова слідчого від 23.11.2017р. була скасована, з підстав, що на час закриття кримінального провадження у Апеляційному суді перебувала скарга про скасування ухвали слідчого судді про надання роз`яснення ухвали від 14.07.2017р., результати розгляду якої відсутні в матеріалах кримінального провадження.

Постановою слідчого від 22.01.2018р. було закрите кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.129 та ч.1 ст.384 КК України (т.4).

Дана постанова про закриття кримінального провадження від 22.01.2018р., яка отримана представником потерпілого Жарським 08.02.2018р., а 09.02.2018р. представник потерпілого ОСОБА_32 ознайомився з матеріалами, оскаржена.

Ухвалою слідчого судді від 05.04.2018 року у задоволенні скарги про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 22.01.2018р. відмовлено.

18.04.2018р. ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області (ухвалу отримано з ЄРСР оскільки слідчим на вимогу суду таку не надано) скасовано ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.04.2021р. та постановлено нову ухвалу, якою скаргу задоволено, постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківської області від 22 січня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002005, скасовано, оскільки орган досудового розслідування, закриваючи кримінальне провадження № 0002005, в повному обсязі не з`ясував зазначені заявником обставини кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 384 КК України, не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провів необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, що свідчить про передчасність висновку про відсутність складу злочинів та ставить під сумнів законність постанови про закриття кримінального провадження. Апеляційний суд зазначив, що в постанові має бути викладено суть заяви особи та відповіді на усі поставлені нею питання. В постанові вказано, що зібрано достатньо відомостей відсутності загрози, а останній 15.02.2017р. повідомив про те, що вбачає й надалі загрозу. Слідчий не вказав, які докази що підтверджують, а що спростовують, не зазначив в якому конкретно діянні відповідної особи відсутній склад кримінального правопорушення за ч.1 ст.129 КК України.

Постановою про виділення матеріалів досудових розслідувань від 08.05.2018р. матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0002005 від 23.07.2014 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України виділено в окреме провадження.

Постановою про виділення матеріалів досудових розслідувань від 08.05.2018р. матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0002005 від 23.07.2014 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України виділено в окреме провадження, а постановою від 09.06.2018р. закрите.

Постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 30.12.2019 року було закрите кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.129 КК України.

Після скасування 18.04.2018р. ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області постанови слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківської області від 22 січня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002005, слідчим вчинено ще дві слідчі дії допит ОСОБА_7 та допит її сина ОСОБА_33 , які відмовились надати пояснення за ст.63 КУ, інших слідчих дій не вчинялось, а також ОСОБА_7 відмовилась від одночасного допиту її та потерпілого.

Всі інші зібрані у матеріалах кримінального провадження докази, до закриття постанови, стосуються участі ОСОБА_16 та ОСОБА_27 у судових справах по майнових питаннях та наслідків пов`язаних з виконаннями рішень судів, матеріали з інших кримінальних проваджень, а також осіб, з якими виникали спірні питання пов`язані з особою ОСОБА_34 .

Оцінюючи всі докази в сукупності, враховуючи й те, що слідчий приймаючи оскаржувану постанову, зазначив що у діях ОСОБА_7 встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, оскільки відсутні докази об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, не надав оцінку вищезазначеним в даній ухвалі слідчого судді обставинам, у постанові не зазначено конкретну подію, яка мала місце, і пояснення того чому результат діянь конкретної особи ОСОБА_7 не мав характеру даного кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Отже, доводи скаржника про не повне вчинення слідчим дій для повного і об`єктивного встановлення всіх обставин розслідування, на переконання слідчого судді є частково обґрунтованими, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає до скасування.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст.303-309, ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002005 слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 30.12.2019р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1