Справа №№ 148/407/20
В И Р О К
Іменем України

08 червня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального № 0000528 внесеного в ЄРДР від 01.11.2019 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Конотоп, Сумської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта вища, не одружений, на утримані 1 неповнолітня дитина, не працює, судимий 17.09.2018, Шевченківським р/с м. Києва за ст. 128 КК України до 1 р. об/в, звільненого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 289 ч.1, 357 ч.1, ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 01 листопада 2019 року близько 08:20 год., проходив по АДРЕСА_3 помітив автомобіль марки «Lexus RX350», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 , після чого в останнього раптово виник злочинний умисел, спрямований незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливого мотиву, таємно, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вище вказаного автомобіля, двигун якого на той момент працював та двері якого були не замкненими, шляхом відчинення водійської дверки, проник до салону автомобіля та перевівши важіль автоматичної коробки передач у положення руху, почав рух після чого зник із місця вчинення злочину, заволодівши таким чином транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Lexus RX350», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ринкова вартість якого становить 452893 гривень.
Перебуваючи в с. Високе, Томашпільського району, Вінницької області ОСОБА_6 залишив викрадений автомобіль біля посту електропостачання станції «Княжеве», с. Високе, Томашпільського району, Вінницької області, тим самим розпорядився транспортним засобом на власний розсуд.
Окрім того 01 листопада 2019 року, ОСОБА_6 , після незаконного заволодіння автомобілем марки «Lexus RX35O», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 , перебуваючи біля станції «Княжеве», с. Високе, Томашпільського району, Вінницької області, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з прямим умислом безпосередньо спрямованим на заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій і свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, шляхом вільного доступу, з салону автомобіля незаконно заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 виданим Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 10.11.1998 року; довідкою про присвоєння ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_4 ; посвідченням водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 ; талоном до посвідчення водія серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль «Lexus RX350», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; медичною довідкою серії 12ЯЯЯ №223240 на ім`я ОСОБА_4 ; посвідченням водія серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_5 , після чого залишив місце вчинення злочину.
Також, 01 листопада 2019 року, ОСОБА_6 , після незаконного заволодіння автомобілем марки «Lexus RX350», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 , перебуваючи біля станції «Княжеве», с. Високе, Томашпільського району, Вінницької області, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з прямим умислом безпосередньо спрямованим на заволодіння офіційним документом, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій і свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, шляхом вільного доступу, з салону автомобіля викрав банківську картку з номером рахунку НОМЕР_7 , видану ПАТ КБ «Надра Банк» на ім`я ОСОБА_4 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, після чого залишив місце вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 289 ч.1, 357 ч.ч. 1, 3 КК України визнав повністю і суду показав, що дійсно на початку листопада 2020 року, він перебував в смт. Кирнасівка, Тульчинського району, з метою відшукання родичів його знайомого ОСОБА_7 , який заборгував йому кошти. Проходячи по одній із вулиць, він побачив на дорозі припаркований автомобіль марки «Lexus RX350», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який працював, а в салоні автомобіля були відсутні водій. В цей час він вирішив від`їхати вказаним автомобілем, його заховати, і повернувшись повідомити власника де знаходиться автомобіль, щоб той в свою чергу допоміг йому відшукати родичів ОСОБА_7 . Коли він сів в автомобіль і від`їхав на ньому на певну відстань, то зрозумів, що вчинив злочин, і вирішив виїхати з даного селища і автомобіль десь залишити. Проїхавши полями якусь відстань, він виїхав до невідомого населеного пункту і там залишив автомобіль. Коли він його залишав, то забрав документи, які в ньому знаходились і банківську картку, щоб в подальшому якимось чином підкинути власнику або ж повернути. Після цього він з смт. Вапнярка, поїхав в м. Тульчин, а згодом виїхав додому.У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

Крім повного та беззастережного визнання вини у вчиненні інкримінованих злочинів, вина обвинуваченого також підтверджується показами потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в судовому засіданні зазначили, що всі обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, при цьому виловили позицію щодо можливості призначення умовної міри покарання обвинуваченому.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги добровільність позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм права та відповідні наслідки, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих, оголошенням висновків експертиз та характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в незаконному заволодінні транспортним засобом, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, тому дії останнього вірно кваліфіковані за ст. 289 ч.1 КК України.

Також в судовому засіданні в повному обсязі доведена вина обвинуваченого ОСОБА_6 в незаконному заволодінні паспортом та іншими важливими особистими документами, в зв`язку з чим його дії мають кваліфікуватись за ст. 357 ч.3 КК України.

Крім того, в судовому засіданні повністю доведена вина обвинуваченого і у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, в зв`язку з чим дії останнього вірно кваліфіковано за ст. 357 ч.1 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченим вчинено нетяжкий злочин передбачений ст. 289 ч.1 КК України та кримінальні проступки передбаченні ст. 357 ч.ч. 1,3 КК України. За місцем проживання останній характеризується посередньо, на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявністю пом`якшуючих та відсутністю обтяжуючих покарання обставин.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ст. 289 ч.1 КК України та у виді обмеження волі, за санкцією ст. ст. 357 ч.ч.1, 3 КК України, призначивши покарання за кожен злочин окремо, і остаточне покарання призначити на підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги позицію потерпілих, суспільну небезпечність вчинених злочинів, обсяг заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчинених злочинах, характер та ступінь його вини, запевнення суду, що став на шлях виправлення, встановленні в судовому засіданні пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, а також обставини, які в сукупності дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки визначенні ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України.

Стосовно запобіжного заходу, враховуючи позицію учасників судового розгляду, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання не має.

Процесуальні витрати понесенні на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в повному обсязі, в сумі 13114,90 грн.

Питання речових доказів суд вирішив відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 75, 76, 289 ч.1 КК України, ст. ст. 369-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 289 ч. 1, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України і призначити йому покарання:

по ст. 289 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

по ст. 357 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

по ст. 357 ч.3 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на три роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1 п.1, п.2 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 понесенні процесуальні витрати в дохід держави в сумі 13114,90 грн. (тринадцять тисяч сто чотирнадцять гривень 90 коп.) за проведення експертиз.

Речові докази:

- автомобіль марки «Lexus RX350», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

- шість слідів пальців рук, запахові сліди, змиви, мікрооб`єкти, зразок букального епітелію та змиви з обох рук ОСОБА_6 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Тульчинського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити;

- сім карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_8 , повернути ОСОБА_6 , скасувавши арешт накладений на вказане майно ухвалами слідчого судді Тульчинського районного суду від 04.11.2019 та 10.12.2019 в кримінальному провадженні № 0000528 внесеного в ЄРДР від 01.11.2019.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: