Справа № 489/149/19
Номер провадження 1-і/489/1/21
УХВАЛА
Іменем України
03 серпня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1, 2 ст. 289 КК України,
встановив
В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження 1-кп/489/186/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2021, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 05.08.2021, включно.
Прокурором направлено до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки ризик переховування від суду та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшився і не змінився.
У зв`язку із перебуванням головуючої у справі судді ОСОБА_7 на лікарняному та відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було передано для визначення судді в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України та розподілено судді ОСОБА_1 .
Захисник заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що обвинувачений не буде переховуватися від суду, оскільки раніше з`являвся за викликом до органів досудового розслідування. Зазначив, що ризики не обґрунтовані. Дійсно декілька разів обвинувачений не з`являвся до суду у зв`язку з тим працевлаштувався за межами м. Миколаєва. Вказав на наявність місця проживання, соціальних зв`язків, не ухилявся від слідчих дій, працював неофіційно. Просив застосувати домашній арешт.
Обвинувачений підтримав думку захисника та вказав, що бажає відшкодувати шкоду, тому просив про домашній арешт в нічний час. Також зазначив, що визначений судом розмір застави є надто великим.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку, що ризики, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали та не зменшилися.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен встановити, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу не зменшилися і не змінилися та інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.
В судовому засіданні доведено наявність ризику переховування від суду, оскільки ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, постійного офіційного місця роботи і утриманців, неодноразово не з`являвся у судові засідання на виклики суду у інших кримінальних провадженнях. Беручи до уваги тяжкість злочинів та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в сукупності з репутацією обвинуваченого, його процесуальною поведінкою суд приходить до висновку, що ризик переховування від суду є доведеним.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує репутацію обвинуваченого, який раніше не засуджувався, офіційно не працює та не має доказів офіційних джерел доходів, що в сукупності з тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів пов`язаних із протиправним заволодінням чужим майном та вважає доведеним існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд враховує, що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії».

Суд також вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить можливим спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з відсутністю при такому запобіжному заході достатнього контролю за поведінкою та переміщенням обвинуваченого, тому в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого належить відмовити.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ризики не зменшились, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 196, 197, 372 КПК України
постановив
Клопотання прокурора задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.10.2021 включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1