ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1237/21 Справа № 185/845/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000788 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.28, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.3 ст.311, ч.2 ст.309, ч.2 ст.342 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.00 години 17 травня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без задоволення та обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього такі обов`язки: - заборонити цілодобово покидати приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; - прибувати за першим викликом до суду у визначений ним час.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 з 10.01.2019 року перебуває під вартою, при цьому у всіх ухвалах про продовження запобіжного заходу суд посилається на наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків.
Окрім того, суд першої інстанції послався на те, що під час досудового розслідування обвинувачений перебував у розшуку, однак суд не зазначив, на підставі яких доказів було встановлено, що обвинувачений був повідомлений про його розшук, а також, чи направлялись за адресою його проживання належним чином оформлені виклики до слідчого або прокурора, або повідомлення про підозру.
Стверджує, що протягом більш ніж двох років спосіб надання стороною обвинувачення доказів для дослідження суду за кримінальним провадженням з одним обвинуваченим (на теперішній час досліджені письмові докази, але не досліджені в повному обсязі електронні носії інформації звукозапису та відеозапису, взагалі не допитані свідки за основними, з точки зору сторони обвинувачення, епізодами) порушує право ОСОБА_7 на здійснення судочинства в розумний строк.
Зазначає, що заявлені прокурором ризики втратили свою актуальність за спливом часу.
Посилається на те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні малолітню дитину.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2021 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.00 години 17 травня 2021 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що вказані прокурором ризики про переховування від суду та незаконний вплив на свідків мають місце, оскільки ОСОБА_7 ухилявся від затримання, був оголошений у розшук та переховувався від органів досудового розслідування, також, станом на 19.03.2021 року, у цьому кримінальному провадженні не всі свідки допитані, та враховуючи, що анкетні дані свідків містяться в матеріалах кримінального провадження, доступ до яких наявний у сторін кримінального провадження, у ОСОБА_7 буде наявна об`єктивна можливість незаконно впливати на них. Таким чином, існування вказаних ризиків і досі не втратило своєї актуальності.
Також суд, окрім тяжкості кримінального обвинувачення, враховує роль, у виконанні якої обвинувачують ОСОБА_7 , а тому дійшов висновку, що вищевказані обставини разом з даними про особу обвинуваченого є підставами для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки жоден із альтернативних запобіжних заходів, на даному етапі кримінального провадження, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутності сторін, які не заявляли клопотання про їх виклик до суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000788 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.28, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.3 ст.311, ч.2 ст.309, ч.2 ст.342 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 10.01.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 19.03.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, перебував у розшуку, при цьому враховано особу обвинуваченого.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також з урахуванням обставин інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, а саме за ч.3 ст.28 ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.3 ст.311 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_7 вказані правопорушення вчиняв організованою групою, де він здійснював керівництво цією групою, та з урахуванням інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.342 КК України, а саме, у здійснені опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків при затриманні ОСОБА_7 та обшуку його автомобіля, що полягає у наїзді на правоохоронця та втечі від нього, судовий розгляд триває, а тому встановлені судом ризики не відпали.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризику переховування.
Доводи апеляційної скарги щодо тривалого розгляду справи, а також, що обвинувачений перебуває під вартою з 10.01.2019 року не є підставами для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, не допитані всі свідки, встановлено наявність ризиків переховування від суду, незаконний вплив на свідків.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до наданих матеріалів у провадженні щодо ОСОБА_7 наявні декілька інкримінованих кримінальних правопорушень, значний обсяг доказів, а тому вказані обставини поряд із процесуальною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 не дають підстав для застосування іншого запобіжного заходу.
Твердження захисника про те, що в усіх ухвалах про продовження запобіжного заходу суд посилається на наявність ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу кожного разу перевіряє наявність тих чи інших ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також чи зменшились ризики, на підставі яких був обраний запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, чому суд першої інстанції надав оцінку в своїй ухвалі.
Посилання захисника на те, що суд першої інстанції при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу послався на те, що ОСОБА_7 перебував у розшуку, однак в ухвалі не зазначив, на підставі яких доказів було встановлено, що обвинувачений був повідомлений про його розшук, а також, чи направлялись за адресою його проживання належним чином оформлені виклики до слідчого або прокурора, або повідомлення про підозру не може бути взято до уваги, оскільки затримання ОСОБА_7 відбулося на підставі ухвали слідчого судді після оголошення ОСОБА_7 у розшук, а тому обставини його переховування були перевірені слідчим суддею.
Перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у розшуку підтверджується обвинувальним актом, відповідно до якого, 21.08.2018 року з кримінального провадження № 0000772 виділено матеріали досудового розслідування № 0000788 щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з не встановленням його місцезнаходження та оголошення у розшук, вказана інформація також зазначена прокурором в клопотанні про продовження строку досудового розслідування, окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що запобіжний захід обвинуваченому продовжено з урахуванням всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, особи обвинуваченого.
Доводи захисника про те, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4