Номер провадження: 11-кп/813/1604/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року про продовження ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005691 від 19 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, продовжений строк тримання під вартою на 60 днів в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 25 липня 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що його первинна апеляційна скарга подана до апеляційного суду 03 червня 2021 року, однак ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 червня 2021 року зазначена скарга повернута захиснику з підстав не долучення до скарги документів, які підтверджують його повноваження на захист та представництво інтересів ОСОБА_7 .

Копію вказаної ухвали від 07 червня 2021 року захисник ОСОБА_6 отримав 14 червня 2021 року, після цього повторно подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини під час судового розгляду, не може бути єдиною підставою для застосування до останнього найсуворішого запобіжного заходу.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 народився, зареєстрований та все життя проживає на території м. Одеси, має власне житло, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, ризик того, що ОСОБА_7 буде переховуватись від суду на даній стадії судового розгляду відсутній.

Крім того, захисник вважає, що відсутній ризик впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки зазначені учасники кримінального провадження вже допитані судом та їхні покази зафіксовані.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

17 червня 2021 року від прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява, в якій він повідомляє, що у зв`язку із занятістю в інших судових процесах не зможе з`явитись до Одеського апеляційного суду для участі у розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Захисник, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, з заяви та клопотанням про відкладення розгляду не звертався.
За таких обставин, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без сторін кримінального провадження.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Що стосується вимог апелянта про поновлення строку, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно п.1-1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття поважної причини за своїм характером є оціночним. Усталена судова практика свідчить про те, що поважними причинами можуть бути визнані стихійні лиха, що викликані силами природи (землетрус, повінь, злива, зсув, ураган тощо), хвороба, тривале відрядження, смерть близьких, інші трагічні та непередбачені події в житті людини, тобто це обставини, які не залежать від заінтересованої особи і завадили їй здійснити у встановлений законом строк певні дії. Слід зазначити, що перешкода, яка не дозволяє вчинити в строк процесуальну дію, може мати і юридичний характер (несвоєчасне вручення копії процесуальних документів тощо).
Дослідження матеріалів провадження встановлено, що 03 червня 2021 року захисник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, яка була повернута захиснику 07 червня 2021 року у зв`язку з відсутністю долучення документів, що посвідчують повноваження захисника.

Копіє вказаної ухвали про повернення апеляційної скарги захисник Потопальський отримав 14 червня 2021 року та наступного дня звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Відтак, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року пропущений захисником ОСОБА_6 з поважних причин, тому клопотання захисника підлягає задоволенню, пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження поновленню.

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст.422-1 КПК України передбаченого порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як убачається з матеріалів провадження, на розгляді Приморського районного суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадженні №0005691 від 19 жовтня 2019 рокуза обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.

Оскарженою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005691 судом першої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи.

Разом з тим, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, апеляційний суд враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 самостійно до органу досудового розслідування не з`явився, відомості щодо активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення відсутні, інкримінує кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк до шести років, що у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість можливого переховування обвинуваченого від суду.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що у цьому випадку має місце ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 притягувався раніше до кримінальної відповідальності, саме за злочини проти власності, також апеляційний суд враховує відсутність офіційного працевлаштування обвинуваченого, відповідно, офіційного джерела прибутку, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки Приморського районного суду м. Одеси відносно того, що обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження з огляду на те, що після отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів ОСОБА_7 мав процесуальну можливість для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, відтак, йому відомі анкетні дані, зокрема, місця роботи та проживання свідків та потерпілих, тобто існують обґрунтовані підстави стверджувати про можливість ОСОБА_7 , якою по суті і є ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, поза процесуального впливу на учасників кримінального провадження.

Водночас, не знайшли свого підтвердження доводи захисника про наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки такі посилання не підтверджують жодними дослідженими матеріалами провадження.

За таких обставин та враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, Приморський районний суд м. Одеси обґрунтовано прийшов до обґрунтованого переконання, що у цьому випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на цьому етапі кримінального провадження.

Матеріали справи не містять даних про обставини, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_7 під вартою.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 27 червня 2021 року - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року про продовження ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строку тримання під вартою до 25 липня 2021 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4