22.02.2021
справа № 642/487/21
провадження № 1-кп/642/392/21
У Х В А Л А
Іменем України

16 лютого 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0001980 від 25.11.2020 року, що надійшов з Харківської місцевої прокуратури № 1 у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України-

встановив:
В провадження Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001980 від 25.11.2020 року, за змістом якого ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що на підставі обвинувального акту є можливість призначити судовий розгляд. Кримінальне провадження підсудне ленінському районному суду м. Харкова , підстав для його закриття, повернення або зупинення немає.

В підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на некоректне формулювання частини обвинувачення, що унеможливлює формування позиції захисту.

Прокурор наполягав на тому, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зазначивши, що підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Суд, вислухавши учасників процесу, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо. Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення щодо особи унеможливлює якісний і повний її захист.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

Разом з цим ч.1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.

Відповідно до ч.3 ст. 374 КПК у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

При цьому, за змістом п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до обвинувального акту: «… на початку листопада 2020 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на збут наркотичних засобів та психотропних речовин, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, у месенджері «Telegram», з власного мобільного телефону зв`язався із оператором інтернет-магазину з продажу наркотичних засобів та психотропних речовин «SPACE SHOP», та придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи, за допомогою послуг ТОВ «НОВА ПОШТА», особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» та особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», які перевіз та почав зберігати за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ….»

Однак, в формулюванні обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України відсутня така кваліфікуюча ознака як незаконне придбання наркотичного засобу та психотропної речовини.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Такі суперечності, на думку суду, позбавляють суд можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення у відповідності до вимог ст.348 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі "Даллос проти Угорщини", п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції").

Таким чином, неконкретне обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому, призведе до порушення його прав на захист та позбавляє суд можливості роз`яснити йому суть обвинувачення, що гарантує обвинуваченому право захиститися від чітко сформованих інкримінованих обставин вчинення злочину та залежно від цього обрати певну лінії захисту.

Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Відповідно до ст.337 КПК України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну обвинувачення. Недодержання судом зазначених вимог кримінально-процесуального закону, є порушенням права на захист.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Так, реєстр матеріалів досудового розслідування, як процесуальний документ фіксування кримінального провадження є інформаційним додатком до обвинувального акту, який містить відомості про рух утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Так, у реєстрі доданому до обвинувального акту відносно ОСОБА_5 зазначено процесуальну дію огляд за адресою АДРЕСА_1 , проведеного 25.11.2020 року в період з 17-50 год до 19-10 год., в ході якого було вилучено: 2 (два) полімерних прозорих пакети з фіксатором з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному стані; 2 (два) полімерних прозорих пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору; 10 (десять) полімерних згортків з ізолюючої стрічки чорного кольору із речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному стані; 35 (тридцять п`ять) полімерних згортків різних кольорів з порошкоподібною речовиною; полімерний прозорий пакет з фіксатором з порошкоподібною речовиною червоного кольору; полімерний прозорий пакет з фіксатором з порошкоподібною речовиною білого кольору.

При цьому, у обвинувальному акті зазначено, що перелічені речі були вилучені 25.11.2020 року в період часу з 16 год. 15 хв. до 16 год. 50 хв. в ході огляду місця події біля будинку № 15А по вул. Є. Котляра в м. Харкові.

Слід зазначити, що такі суперечності щодо місця вчинення злочину, можуть впливати на правильність визначення підсудності справи.

За наведених недоліків обвинувального акту суд буде позбавлений можливості належним чином встановити фактичні обставини кримінального провадження та правильність визначення прокурором підсудності справи Ленінському районному суду м. Харкова.

Відсутність конкретного викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинувачених. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення на виконання вимог ст.348КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.

Крім того, стаття 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього, які є невід`ємною частиною, які повинні бути надіслані до суду.

Відповідно до положень п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається: розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження до обвинувального акту не долучено розписки ОСОБА_5 про отримання ним копії обвинувального акта та реєстру досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001980 від 25.11.2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291КПК України з наведених вище підстав. Такі порушення у сукупності перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Саме тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві для приведення у відповідність з вимогами КПК України.

Доводи прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими. Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст.2 КПК України.

Керуючись ст. ст. 29, 109, 291, 314-316, 372, 376, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0001980 від 25.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, повернути прокурору Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1