ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5762/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1251/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001182 від 20.06.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
12 червня 2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначав, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України у зв`язку з чим стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 червня 2021 року задоволено клопотанняслідчого.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 08 серпня 2021 року включно.

Визначено суму застави у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 000 грн, які необхідно внести до сплину терміну тримання під вартою на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та зменшити розмір застави.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ні прокурором ні слідчим не було доведено наявність ризиків, оскільки в ході проведення обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_7 , у останнього було вилучено грошові кошти та паспорт громадянина України та закордонний паспорт таким чином фінансова можливість залишити межі території України та об`єктивна можливість перетнути державний кордон України (з огляду на вилучення двох закордонних паспортів) - відсутні, а, відтак, відсутній ризик переховування підозрюваного.

Крім того, ризик продовження вчинення кримінального правопорушення є необґрунтованим оскільки інтернет-ресурс, про який зазначено у клопотанні, є на даний час заблокованим співробітниками кіберполіції; складське приміщення, у якому зберігалися препарати спортивного призначення, після проведення обшуку були зачинені на металевий замок та опечатані слідчим; усі препарати спортивного призначення, було вилучено та опечатано. Таким чином, на даний час відсутні будь-які передумови для продовження діяльності, яку здійснював ОСОБА_7 та яку було припинено органами досудового розслідування.

Вказує, що підозрюваний не зможе впливати на свідків, оскільки у цьому не має жодної необхідності, так як, усі лікарські засоби, які були у розпорядженні підозрюваного є вилученими.

Зазначає, що визначена судом першої інстанції застава - 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - є більшою, ніж передбачена для вчинення тяжкого злочину на 100 розмірів прожиткового мінімуму та слідчий суддя не обґрунтував винятковість конкретного випадку та за яких підстав слідчий суддя вирішив збільшити розмір застави.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задовлення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2021 за № 0001182 з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч.ч. 3, 4 ст. 321, ч. 2 ст. 321-1, ч. 4 ст. 358 КК України.

10.06.2021 ОСОБА_7 було затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001182 ОСОБА_7 10.06.2021 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

12.06.2021 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.321 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Судова колегія погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.
Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому дій, передбачених ч.4 ст.321 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протоколах спостереження за особою; протоколах оглядів; протоколах обшуків; протоколах затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_10 ; висновку судової експертизи матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.15. «Дослідження сильнодіючих і отруйних лікарських засобів» №СЕ-19/121-21/13130- НЗПРАП від 11.06.2021. (а.с. 6-146)
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів в особливо великих розмірах.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , а саме того, що він підозрюється у злочині, який відноситься до тяжкого злочину проти здоров`я населенню, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я населення, який до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Доводи апеляційної скарги проте, що ризик переховування від органів досудового розслідування не підтверджений, оскільки у ОСОБА_7 були вилучені паспорт громадянина України та закордонні паспорти, є необґрунтованими, оскільки вилучення паспортів не здатні перешкодити вчинити підозрюваним дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КК України та можливості переховуватись на території м.Харкова чи Харківської області.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обґрунтовуючи наявність ризику знищити, сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені умисного тяжкого злочину у сфері обігу лікарських засобів в особливо великих розмірах та органом досудового розслідування на теперішній час не встановлено всіх обставин вчинення злочину та зібрані не всі можливі докази, оскільки матеріали справи не містять відомостей про здійснення прокурором дій, передбачених ч.2 ст.283 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи сторони обвинувачення щодо того, що ОСОБА_7 неодноразово контактував із особами, які були обізнані в його протиправній діяльності та зможуть в подальшому надати показання щодо фактичних обставин кримінального провадження. Враховуючи викладене, існує ймовірність того, що ОСОБА_7 зможе незаконно впливати на свідків та інших фігурантів даного кримінального провадження з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування ризику продовження вчинення кримінального правопорушення оскільки інтернет-ресурс, про який зазначено у клопотанні, є на даний час заблокованим співробітниками кіберполіції; складське приміщення, у якому зберігалися препарати спортивного призначення, після проведення обшуку були зачинені на металевий замок та опечатані слідчим; усі препарати спортивного призначення, було вилучено та опечатано є необґрунтованими, оскільки підозрюваний не має законного джерела заробітку, та з урахуванням можливості, що саме відсутність джерела доходу стало підставою для вчинення підозрюваним протиправний дій, за які йому оголошено підозру, а також враховуючи, що при застосуванні менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою підозрюваний може мати реальну можливість доступу до інтернет-ресурсів, що може бути підставою для виникнення ризику вчинення іншого кримінального правопорушення в майбутньому.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних у провадженні відомостях.

Разом з цим, доводи захисника що ґрунтуються на твердженнях про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Колегією суддів взято до уваги особу підозрюваного, а саме, що він має місце проживання, проте зазначені обставини, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в цьому випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували і на час вчинення дій, згідно підозри, а тому, вони не утворюють жодних фактичних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваним моделі поведінки, щодо дотримання процесуальних обов`язків, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КК України.
Щодо апеляційних вимог захисника про зменшення суми застави, а також його доводів щодо необґрунтованого її завищення, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначені розміру застави, слідчий суддя керувався вимогами ч.ч.4,5 ст.182 КПК України і врахував, що слідчий у своєму клопотанні та прокурор, в судовому засіданні, просили визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 880 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 997 600 грн, який слідчий суддя вважав завідомо непомірним для підозрюваного. Беручи до уваги, що відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема те, що він має у власності та фактичному володінні транспортні засоби елітного класу, слідчий суддя вважав, що вказана обставина разом з іншими даними щодо способу життя підозрюваного, свідчить про наявність значних матеріальних можливостей, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного, способу життя підозрюваного та ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, вважав, що застава в розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому призначив заставу відповідно до ч.5 ст.185 КПК України, у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908 000 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного розмір застави - 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального провадження, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч.4, ч.5 ст.182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Такий розмір застави, який визначений слідчим суддею, на думку колегії суддів, узгоджується з практикою ЄСПЛ, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, внаслідок чого не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 , як зазначено в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Між тим, під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 не надав будь-які докази на підтвердження матеріального та фінансового стану підозрюваного.
Отже, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність застосування саме такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 й належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою або процесуальної ефективності застосування інших менш суворих запобіжних заходів.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 червня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: