Справа № 308/3452/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/939/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000544 від 13.02.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, а саме до 25 вересня 2020 року.

Ухвала мотивована тим, що судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 триває, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу не встановлено з огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків того, що обвинувачений може вчинити інший злочин та (або) переховуватися від суду, а стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність вказаних ризиків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про доцільність продовження строку раніше обраного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, захисник обвинуваченого оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі лише констатовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, проте такі не підтверджені доказами і не є вмотивовані в ухвалі. Не враховано стан ОСОБА_6 , який має ряд захворювань, зокрема вірусний гепатит С, потребує невідкладного медичного лікування та додаткового медичного обстеження, що неможливо якісно забезпечити в умовах ізоляції, важкий фінансовий стан обвинуваченого та, як наслідок, неспроможність внесення застави, за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно, наявність стійких соціальних зв`язків, зокрема є одруженим та проживає з матір`ю, котра потребує допомоги, оскільки є інвалідом третьої групи по зору. Відтак, на думку апелянта, слідчий суддя не врахував всі обставини справи та не надав оцінку тому, що вказаний запобіжний захід є занадто суворим.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, тому суд, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, доводи сторони захисту та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000544, внесеному до ЄРДР 13 лютого 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2020 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до 11.04.2020 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до 07.06.2020 року, який було продовжено ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року до 03 серпня 2020 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2020 року ОСОБА_6 вдруге продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, а саме до 25 вересня 2020 року.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до частини першої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з частиною п`ятою статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною третьою цієї статті Кодексу передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як зазначено в частині третій статті 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При розгляді клопотання судом враховані передбачені ст.ст.178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а також дотримані вимоги ст.194 КПК України, в тому числі й щодо встановлення доведеності прокурором обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою з визначенням розміру застави, врахувавши при цьому обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України; наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що в провадженні суду перебувають інші обвинувальні акти, за якими ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, що свідчить про загрозу продовження ним злочинної діяльності; незаконно впливати на свідків та потерпілу, які судом ще не допитані; особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків та, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, породжує ризик його переховування від суду; а також неможливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Медичних застережень стосовно неможливості тримання обвинуваченого під вартою немає. Як вбачається з листа Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», консультація лікарем інфекціоністом та надання подальших рекомендацій з приводу лікування вірусного гепатиту С (в разі його лабораторного підтвердження) будуть проведені в умовах установи.

Дані про особу обвинуваченого, на які покликається захисник, сімейний стан обвинуваченого з урахуванням обставин кримінального правопорушення, існування передбачених ст.177 КПК України ризиків не дають переконання у тому, що зазначені стороною захисту соціальні фактори справлять стримуючу дію та забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відповідно не є підставою для скасування судового рішення та обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо непомірного розміру застави є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину й судом відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначено мінімальний у таких випадках розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, на думку колегії суддів, суд, приймаючи оскаржуване рішення, вірно врахував наявність обставин, визначених положеннями КПК України, що дало йому підстави для висновку про виправданість подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтована та законна. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4