Провадження № 11-кп/4820/615/20
Справа № 683/1562/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого

ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 13 травня 2020 року, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2020 року,
в с т а н о в и л а :

Цим вироком
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, не має судимостей,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України покарання у виді позбавлення волі строком два роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з 13 травня 2020 року, зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 травня 2020 року по 31 липня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 залишено попередній тримання під вартою.
Судом вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_10 12 травня 2020 року біля 22 год, знаходячись у вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та можливі наслідки, умисно завдав один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого той упав на підлогу.

Після цього ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, підійшов до ОСОБА_7 , який лежав на підлозі, та завдав йому близько 5 ударів обома ногами в область голови, від яких ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливу під тверду мозкову оболонку лівої тім`яної ділянки, забою головного мозку важкого ступеню, крововиливів та саден обличчя, голови, які відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просив скасувати вирок Старокостянтинівського районного суду від 31 липня 2020 року в частині призначення покарання ОСОБА_10 та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном на три роки.
Уважав, що вирок суду в частині призначення покарання не відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Зазначав, що при призначенні покарання місцевий суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого. активне сприяння розкриттю злочину
Крім того, вказував, що він як потерпілий при позбавленні волі ОСОБА_10 буде позбавлений можливості отримувати від нього допомогу, оскільки той не зможе працювати та відповідно сплачувати йому кошти.
За таких обставин, на думку апелянта, призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки є занадто суворим.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просив змінити вирок Старокостянтинівського районного суду від 31 липня 2020 року в частині призначеного ОСОБА_10 покарання, призначивши йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком.
Указував, що, не оспорюючи фактичних обставин справи, на його думку, вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_10 в частині призначеного покарання є незаконним та необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого винним злочину та його особі через суворість.
Посилався на обставини, які жодним чином не встановлювалися на стадії досудового розслідування, вказані дії не інкримінувалися обвинуваченому, а тому дії суду не відповідають вимогам ч.1 ст.337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Водночас, судом недостатньо було оцінено позицію потерпілого, який вказав, що примирився з обвинуваченим, вибачив його, просив не позбавляти волі останнього та призначити йому покарання з іспитовим строком. Натомість суд зазначив, що потерпілий просив суворо не карати обвинуваченого, що не зовсім відповідає його позиції.
Відтак, зважаючи на обставини в їх сукупності, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_7 , наявні достатні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання із застосуванням іспитового строку відповідно до ст.75 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на часткове підтримання апеляційної скарги потерпілого з викладених у ній мотивів та на підтримання апеляційної скарги сторони захисту; прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти обох апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони не підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно усталеної судової практики, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону місцевим судом було дотримано.

Переглядаючи вирок в частині призначення покарання, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ураховано те, що ОСОБА_10 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, просив вибачення за вчинене, завдану шкоду частково відшкодовано батьками обвинуваченого, його рідний брат директор ТОВ «Світлодар СТ» м. Старокостянтинова Хмельницької області висловив письмовий намір укласти з ним трудовий договір на посаду «монтажник ПВХ та металоконструкцій» в разі його звільнення з-під варти; обвинувачений зобов`язався в подальшому самостійно відшкодувати завдану шкоду в домовленому сторонами розмірі та строки. Водночас звернуто увагу на його залежність до вживання алкогольних напоїв, відсутність стійких соціальних зв`язків.

Посилання обвинуваченого на провали пам`яті щодо обставин події місцевий суд оцінив критично, як намір уникнути більш суворого покарання, обґрунтувавши конкретними доказами.

Також ураховано позицію потерпілого ОСОБА_7 , який просив суворо не карати обвинуваченого задля подальшого відшкодування завданої ним шкоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом першої інстанції встановлено визнання вини, каяття в межах пред`явленого обвинувачення, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом першої інстанції встановлено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Так, місцевий суд правомірно дійшов висновку, що наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, думка потерпілого, а також те, що покарання має на меті не лише кару, а передусім виправлення особи, то мінімальна міра покарання у виді 5 років позбавлення волі, передбачена санкцією ч.1 ст.121 КК України, є занадто суровою за вчинений злочин, а тому в даному випадку застосував ч.1 ст.69 КК України та призначив покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі.

Колегія суддів уважає, що саме таке покарання є необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари.

Виходячи з конкретних обставин учинення тяжкого злочину та особи винного, підстав для ще більшого пом`якшення покарання і застосування ст.75 КК України з наведених в апеляційних скаргах мотивів колегія суддів не знаходить

Доводи, викладені в апеляційних скаргах потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , у свою чергу правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, бо зазначені в них обставини повною мірою були враховані при призначенні покарання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України при призначенні покарання.

Вирок ухвалений відповідно до вимог ст.ст.373, 374 КПК України і підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2020 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4