Справа №761/3032/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3840/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

1 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 5 грудня 2020 року включно та визначено розмір застави,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0000439 від 10.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

7.10.2020 року в судовому засіданні судом поставлено питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 7.10.2020 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 до 05.12.2020 року включно, та продовжено обраний раніше розмір застави, зменшивши його до 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 051 000 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою продовжений ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою змінити на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час за місцем проживання обвинуваченого. Зменшити розмір грошової застави до суми в розмірі 300 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є необґрунтованою. Вважає висновки суду з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_8 не проживає в м. Києві та не зможе з`являтися за першим викликом до суду, нічим необґрунтованими. Зазначає, що визначений розмір застави є завеликим, оскільки обвинувачений не мав серйозних грошових заощаджень на момент затримання. Також зазначає, що судом не було враховано наявність у ОСОБА_8 тяжкого захворювання, що потребує оперативного втручання. Вказує, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Зазначає, що жодний зазначений ризик, передбачений ст. 177 КПК України є нічим не підтвердженим.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю доповідача, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 року у справі «Bellet v. France» зазначив, що ст.6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіряючи відповідно до ст. 331 КПК України підстави доцільності продовження строків тримання ОСОБА_8 під вартою, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів, один з яких віднесено до категорії особливо тяжких та передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, відсутність місця реєстрації в м. Києві та Київській області та правильно прийшов до переконання, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, у змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначені ризики на цей час продовжують існувати та є реальними. Крім того, усвідомлення обвинуваченим тяжкість покарання, яке може йому загрожувати, свідчить про те, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить розгляд провадження, встановлення реальних обставин справи та виконання правових приписів ст.2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо незаконності ухвали суду, колегія суддів вважає безпідставними. При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Крім того, на даний час розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 ще триває, дослідження доказів ще не завершено, не допитано жодного з учасників кримінального провадження та не прийнято остаточного рішення.

На думку колегії суддів, відсутність даних про спроби обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватись від суду свідчить лише про те, що такі спроби не були реалізовані, оскільки останній тримається під вартою та не має такої можливості.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, районний суд взяв до уваги особу обвинуваченого, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та правильно прийшов до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, необґрунтованими є доводи захисника про те, що визначений ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави є завеликим, оскільки розмір застави обвинуваченому ОСОБА_8 визначений з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його майнового та сімейного стану, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК та буде достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції захисником не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись положеннями ст.ст. 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 5 грудня 2020 року включно та визначено розмір застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя