Справа № 177/1083/20
Провадження № 1-кп/177/140/20
У Х В А Л А

17 вересня 2020 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000369 від 20.07.2020 відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 за ч.2 ст. 187 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_3 ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
До Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою від 07.09.2020 по справі призначено підготовче судове засідання.
11.09.2020 прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , зазначаючи, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2020 спливає 18.09.2020.
17.09.2020 обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про залучення до участі у справі безоплатного захисника, для здійснення його захисту у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою суду від 17.09.2020 клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 задоволено, до участі у справі, на підставі доручення № 004-0065017 від 17.09.2020, залучено захисника ОСОБА_7 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу підтримав та зазначав, що на стадії досудового розслідування до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, зі строком дії до 18 вересня 2020 року. Зважаючи на те, що термін застосування цього запобіжного заходу спливає, однак ризики та підстави, за яких його застосовано не відпали та продовжують існувати, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому відсутні підстави для зміни запобіжного заходу та строк запобіжного заходу підлягає продовженню на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник заявила клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 на домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_3 до затримання працював неофіційно газозварювальником, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, яка має дитину та матір з інвалідністю, а тому має забезпечувати їх фінансово.
Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав та просив задовольнити, зазначив, що впливу на потерпілого не має.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, щодо ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2020 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зі строком дії до 18 вересня 2020 включно.
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд керується правилами, передбаченими розділом ІІ цього кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Прокурор у судовому засіданні довів, що ризики, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали та продовжують існувати.
На існування таких ризиків вказує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за яке передбачено покарання, виключно у виді позбавлення волі від 7 до 10 років із конфіскацією майна, раніше судимий за скоєння тяжких кримінального правопорушень проти власності, фізично здоровий, однак не працює, законних джерел доходів для існування не має, не одружений, утриманців не має, що вказує на відсутність сталих соціальних зв`язків та свідчить про можливість останнього переховуватися від суду, а також вчинити нові злочини.
На даний час, з об`єктивних причин, справа до судового розгляду не призначена, потерпілий та свідки, а також обвинувачені у судовому засіданні не допитані, у зв`язку з чим, обвинувачений може впливати на вказаних учасників.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника щодо того, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, є годувальником родини та при цьому до затримання працював неофіційно, перед судом не доведено, відповідних клопотань перед судом не заявлено.
Доводи обвинуваченого щодо відсутності його впливу на потерпілого, суд розцінює критично, беручи до уваги зміст висунутого йому обвинувачення та того факту, що розгляд справи по суті не розпочато, допит потерпілого не проведено.
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися та продовжують існувати, як і не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.
При цьому суд враховує, що продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тримання під вартою, згідно рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, переховування від суду, вчинення іншого правопорушення.
Зважаючи на вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість з об`єктивних причин розпочати та завершити судовий розгляд, а також і те, що застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою щодо обвинуваченого, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Відповідно, з вище вказаних підстав, не підлягає задоволенню клопотання ОСОБА_3 та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
Також, виходячи з вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 314-317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою, - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000369 від 20.07.2020, на строк 60 днів, тобто до 15 листопада 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1