Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/411/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0005155 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2020, якою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді, українця, громадянина України, з середньою освітою, інваліда 3 групи, страждає на суботрофію правого ока, працює кухарем в ТЦ «Портал», одруженого, батька малолітнього сина ОСОБА_8 , 2020 року народження, проживаючого по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30.11.2020.

За участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , якому 03 жовтня 2020 року пред`явлено повідомлення про підозру у тому, що він 02.10.2020 року приблизно о 18-45 год., по вул. Вокзальна в м. Кропивницькому на зупинці громадського транспорту навпроти ринку «Босфор», під час суперечки умисно наніс один удар ножем в грудну клітину ОСОБА_11 , від якого потерпілий помер.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2020 клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задоволено.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 30.11.2020, без визначення розміру застави.
Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: умисним, особливо тяжким, заздалегідь підшуканим знаряддям для нанесення тілесних ушкоджень. Об`єктом посягання є найвищі соціальні цінності: недоторканість життя та здоров`я людини, від яких настали непоправні наслідки, - смерть потерпілого.
При застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), вказане не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, оскільки підозрюваний та потерпілий є родичами сторона захисту обізнана про місце проживання і роботи потерпілих, стосунки між родичами можуть мати вкрай непередбачуваний характер.
Враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 , замість рятування життя брата, на деякий час залишив місце події для приховування ножа - знаряддя злочину, тобто залишив місце пригоди, активно перешкоджає встановленню дійсних обставин, фактично зволікає з проведенням слідчого експерименту, повідомив обставини, що не відповідають показами очевидців, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відстоювання підозрюваним власної правової позиції та суворість можливого покарання, є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручуванні визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину, незаконного впливу на очевидців, свідків та потерпілих. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що у разі застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: так, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є ризиком переховування його від слідства та суду, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження.
Агресивна поведінка підозрюваного, нікчемний привід для позбавлення життя брата, нездатність вирішувати конфлікти мирним шляхом, а також постійне носіння при собі заздалегідь підшуканого ножа, є очевидною асоціальною та суспільно-небезпечною поведінкою, тобто передумовою для продовження вчинення злочину, або вчинення нового злочину. Обізнаність про місце проживання родичів потерпілого та очевидців є приводом для незаконного впливу на учасників кримінального провадження.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_12 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого обравши відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту визначивши при цьому адресу: АДРЕСА_1 , з послідуючими обов`язками визначеними ч.5 ст. 194 КПК України.
Зазначає, що слідчим суддею не встановлено обґрунтованість підозри за кваліфікуючою ознакою визначеною ч.1 ст. 115 КК України, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто відсутній мотив вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею не встановлено в який момент у підозрюваного виник умисел на позбавлення життя свого двоюрідного брата.
Сторона обвинувачення звертаючись з клопотанням до слідчого судді, фактично здійснила завищення кваліфікації.
Зазначає, що слідчим, в порушенні вимог п.1 ч.3 ст. 184 КПК України, не підтверджено факту необхідності у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Ризики, передбачені ст.. 177 КПК України вважає безпідставними.
Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_7 не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має житло в якому проживає разом із своєю родиною та має на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто має сталі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно.
Підозрюваний наміру перешкоджати встановленню фактичних обставин справи не має, тиск на учасників провадження не здійснював та не здійснюватиме, жодним чином не впливатиме на хід досудового розслідування та зобов`язується в повній мірі виконувати покладені на нього обов`язки.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_12 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілу ОСОБА_10 , яка не заперечувала зміну запобіжного заходу підозрюваного на цілодобовий домашній арешт, прокурора, який заперечив проти апеляційної скаргита вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,183 КПК України.
Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчий суддя повинен був в повній мірі дотриматися вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Під час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний встановити обґрунтованість підозри, а також проаналізувати наявність конкретних ризиків, які обумовлюють обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчіть про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.

Чинним законодавством в якості доречних та достатніх ризиків які необхідні для утримання особи під вартою визначені ризики: можливої втечі; порушення громадського порядку; перешкоди встановлення істини в справі та можливості скоєння аналогічного злочину.
При винесенні рішення про обрання запобіжного заходу суд повинен враховувати, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність реальної підстави або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

Відповідно до п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Разом з тим, надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.
Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді клопотання щодо запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_7 забезпечення виконання обов`язків передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
В судовому засіданні стороною захисту було надано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 08.10.2020 стосовно ОСОБА_7 , а саме за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, про що зазначив прокурор при розгляді апеляційної скарги, та не заперечив, щодо наявності ймовірності настання ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що наміру на вплив потерпілих чи інших учасників провадження не здійснював та не має міри вчиняти, розуміє невідворотність настання для себе негативних наслідків, зацікавлений в об`єктивному та всебічному розслідуванні. Повідомив, що перешкоджати чи іншим чином впливати на хід досудового розслідування не бажає. Зазначив, що визнає факт заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Посилається на те, що вчиняв дії для допомоги потерпілому, залишався на місці події до приїзду працівників поліції та швидкої. Відразу повідомив матір потерпілого про подію, яка сталася.
Доводи, якими слідчий обґрунтовує наявність підстав для застування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказує про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.
Аналізуючи матеріали клопотання та кримінального провадження, які в судовому засіданні підтвердив прокурор, жодна обставина яка б мала свідчити щодо перешкоджання підозрюваним досудовому розслідуванню, втечі, впливу на свідків та скоєння нового або аналогічного правопорушення не доведена.
Підтримання клопотання стороною обвинувачення щодо належності обрання оскаржуваного запобіжного заходу ґрунтується на ймовірності вчинення таких дій, що на думку прокурора є достатнім для залишення оскаржуваної ухвали без змін.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності обрання ОСОБА_7 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи положення ч.4 ст.194 КПК України, колегія суддів визнає, що матеріали клопотання хоча і містять дані, які вказують на наявність підозри, однак слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованих підстав наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також недоцільності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, зважаючи на те, що на момент розгляду апеляційної скарги колегія суддів обізнана про змінену підозру, яку 08.102020 було пред`явлено останньому та, відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, розмір покарання яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я на час розгляду матеріалів клопотання в апеляційному суді, соціальні зв`язки, зокрема, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки під час досудового розслідування та сприяти з`ясуванню обставин подій. Відсутність відомостей щодо перешкоджання проведенню досудового розслідування у будь-який спосіб.

За вказаних обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Із врахуванням вищевикладеного, особи підозрюваного, того, що в матеріалах клопотання відсутні докази того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що на час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2020, якою стосовно ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратурипро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового слідства, тобто до 18 год. 45 хв. 30.11.2020.

На підозрюваного ОСОБА_13 у відповідності до вимог ч.5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- заборонити залишати місце постійного проживання цілодобово,

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;

- здати на зберігання до відповідних органів, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України підозрюваного ОСОБА_13 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_13 , організацію її виконання покласти на процесуального прокурора ОСОБА_9 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_13 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4