Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________17.11.2020
Справа № 490/7435/20
У Х В А Л А
17 листопада 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання за вироком Корабельного районного суд м. Миколаєва від 09.07.2020 року, -
02 листопада 2020 року на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього ст.81 КК України, посилаючись на те, що він відбув 2/3 строку покарання у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», з 28.03.2019 року.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав свою заяву та просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання вироком Корабельного районного суд м. Миколаєва від 09.07.2020 року.
Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки заявник не має жодних заохочень, не було дотримано процедуру звернення із відповідною заявою про умовно-дострокове звільнення, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення поданої ОСОБА_4 заяви.
Вивчивши матеріали особової справи та доводи заявника, вислухавши думку засудженого та прокурора, суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.539КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7, 13-1, 14 ч.1 ст.537 цього кодексу.
Пунктом 2 ч.1 ст.537КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Частиною 2 ст. 81 КК України, передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, згідно згідно ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Судом встановлено, що згідно матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 засуджений вироком Корабельним районним судом м. Миколаєва 09.07.2020 року, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 8 міс позбавлення волі(на підставі ч.4 ст.70 КК України) та визначено дату 28.03.2019 року як початок строку відбування покарання.
Згідно витягу №34/19 з протоколу №34 від 25.07.2019 року засудженому ОСОБА_4 визначено місце відбування покарання Казанківська виправну колонію №93, однак, станом на 06.11.2020 рік останній на період карантину не може бути етапований до вказаної колонії, а отже на даний час рахується за ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Згідно матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 у період перебування в установі, допустив порушення режиму утримання, а саме двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. На даний час одне стягнення не зняте та не погашене. Як вбачається з відомостей особової справи, ОСОБА_4 дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи під контролем адміністрації. На даний час не працевлаштований, участі у виконанні робіт по благоустрою колонії не приймає, заохочувань адміністрації установи не має.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що своєю поведінкою ОСОБА_4 не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення відсутні, а отже його заяву слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 81 КК України, 369-372, 537, 539 КПК України, суд -
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1