ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 637/335/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2546/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.239-2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 04 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 04 травня 2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Іванівка Шевченківського району Харківської області, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований АДРЕСА_1 проживаючий без реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 19 лютого 2016 року Шевченківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України до 3-х років позбавлення волі на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Судимості зняті та погашені.
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 239-2 Кримінального кодексу України з призначенням покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права займатися діяльністю пов`язанною із видобутком корисних копалин строком на 1 ( один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_8 , з 02 березня 2020 року по 06 березня 2020 року, в період часу з 9 ранку до 14.00 години щодня, незаконно, без отримання від спеціально уповноваженого органу влади дозволу на видобуток грунту породи «чернозему» та «глини», всупереч Постанови КМУ за №577 від 12 липня 2005 року «Про затвердження порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, шляхом знімання поверхневого (грунтового) шару земель водного фонду, в межах прибережної захисної смуги водосховища, яке перебуває за адміністративними межами с.Іванівка Шевченківського району Харківської області, за допомогою лопат, та ввівши в оману ОСОБА_9 , щодо наявності у нього дозволу на проведення видобуту ґрунту в межах прибережної захисної смуги водосховища, порушуючи вимоги ст.1 Водного кодексу України згідно якої визначено, що прибережна захисна смуга запобігає руйнуванню водних екологічних систем, зсувам, ерозії, появи необгрунтованої забудови та встановлення по берегу на навколо водойм уздовш урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрівразом, разом, видобув 26.62 м3 ґрунту породи «чорнозему» та «глини», що згідно примітки до ст. 239-2 Кримінального кодексу України є особливо великим розміром, оскільки обсяг поверхневого (грунтового) шару земель, становить більше, ніж десять кубічних метрів.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 4 травня 2020 року - змінити. Виключити з рішення суду призначення додаткового покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із видобутком корисних копалин строком на 1 рік.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що до обвинуваченого не можна було застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із видобутком корисних копалин оскільки він не є суб`єктом підприємницької діяльності, не обіймав посади, пов`язані з видобутком корисних копалин і не займався видобутком корисних копалин, отже призначення вказаного додаткового покарання не може слугувати ні покаранням ні запобіжником від вчинення ОСОБА_8 нових злочинів у цій сфері.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора щодо невірного призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із видобутком корисних копалин, суд першої інстанції не дотримався вимог матеріального закону та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю. Призначаючи це покарання, суд має чітко вказати у вироку ті конкретні посади, право обіймати які позбавляється засуджений, або конкретний вид діяльності, права займатися якою він позбавляється.
Відповідно до роз`яснень, викладених у абзацах 1,4 пункту 17 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було безпосередньо пов`язане із посадою, яку обіймала особа або з діяльністю, якою займалася. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися певною діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 не є суб`єктом підприємницької діяльності, не зареєстрований, як приватний підприємець, не обіймав посади, пов`язані з видобутком корисних копалин, а отже відсутність спеціального права видобутку корисних копалин не стала на заваді ОСОБА_8 вчинити вказане кримінальне правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції безпідставно позбавив ОСОБА_8 права займатися діяльністю, пов`язаною із видобутком корисних копалин,чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного додаткового покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає зміні в цій частині.

Керуючись ст.ст. 405, 407 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 04 травня 2020 року стосовно ОСОБА_8 змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення суду щодо застосування до ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною з видобутком корисних копалин.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді