Справа № 171/1366/19
У Х В А Л А

04 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

в провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищевказане кримінальне провадження № 0000451 від 24.05.2019 року.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні 04 листопада 2020 року заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 . Прокурор, посилаючись на обгрунтованість пред`явленого обвинувачення зазначає, що ризики, які було встановлено судом під час обрання та продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не зникли та продовжують існувати. Продовжують існувати ризики, що передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та в разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу ОСОБА_8 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечили, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт з підстав, що зазначені в письмовому клопотанні. Додатково зазначив, що обвинувачений перебуває під вартою понад один рік п`ять місяців, що є порушенням його прав. Крім цього зазначив, що для запобігання тих ризиків на які посилається прокурор достатньо буде засстосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Дане клопотання підтримав обвинувачений ОСОБА_8 .

Покурор ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні проти клопотання про зміну запобіжного заходу заперечили.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судовою розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року за клопотанням прокурора, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено до 06 листопада 2020 року включно.

Колегія суддів зазначає, що на даний час, достатні відомості про усунення та відсутність тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на даний час, залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини як характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_8 щодо яких органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення.

На даний час, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим в інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення. Також, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, а також те, що ОСОБА_8 на момент його затримання ніде не працював, що дає підстави вважати та свідчить про можливе переховування даної особи від суду. Також існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, які не допитані в судовому засіданні даного кримінального провадження.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, що дає обгрунтовані підстави вважати, що опинившись на волі обвинувачений може вчиняти інші злочини.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За сукупності таких обставин, на даний час, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 197, 331, 369 КПК України, колегія суддів
постановила:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.289 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 02 січня 2021 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3