СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8859/20
пр. № 1-кп/759/374/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києва кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002416 від 19 травня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського р-ну Київської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 30.05.2005 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 28.10.2005 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

3) вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 22.12.2005 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

4) вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 12.10.2009 за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

5) вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 03.10.2012 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

6) вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 04.12.2012 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

7) вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 26.05.2016 за ч. 2 ст. 190 на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

8) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

9) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2017 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 75 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, 28.08.2019 на підставі ст. 81 КК України звільнений з місць позбавлення волі згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської обл. від 20.08.2019 умовно-достроково на 8 місяців 22 дні,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.186, ч. 1 ст. 187 КК України
за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 09.05.2020, приблизно о 05 годині 15 хвилин, знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, скоїв напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном та заволодів ним.

При цьому, ОСОБА_4 , 09.05.2020, приблизно о 05 годині, знаходячись неподалік від станції метро «Академмістечко», розташованої біля перехрестя пр. Академіка Палладіна та бул. Академіка Вернадського в м. Києві, познайомився з раніше незнайомим йому ОСОБА_10 , який запросив ОСОБА_4 до свого помешкання, а саме: до трикімнатної кв. АДРЕСА_2 , в якій дві кімнати орендували ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , який на той час також перебував в квартирі.

Знаходячись в помешканні ОСОБА_10 , ОСОБА_4 звернув увагу на ОСОБА_9 , який користувався мобільним телефоном, та не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, а також перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, вирішив незаконно заволодіти даним чужим майном, шляхом розбою, з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, шляхом розбою, ОСОБА_4 09.05.2020, приблизно о 05 годині 15 хвилин, взяв зі столу в одній з кімнат кв. АДРЕСА_2 , ніж господарського призначення, та, спрямувавши його в бік ОСОБА_9 , почав погрожувати останньому фізичною розправою, вимагаючи передати йому мобільний телефон.

Сприймаючи наявний у ОСОБА_4 ніж як реальну загрозу власному життю чи здоров`ю, ОСОБА_9 не став чинити опір та віддав ОСОБА_4 власний мобільний телефон «Blackview», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3000 грн.

Заволодівши таким чином чужим майном, яке належить ОСОБА_9 , ОСОБА_4 у подальшому з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 майнову шкоду.

Крім цього, ОСОБА_4 , 09.05.2020, приблизно о 05 годині 25 хвилин, знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, з проникненням в житло, а саме: окрему кімнату, повторно, відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_11 , завдавши останній майнову шкоду на загальну суму 3000 грн.

Так, ОСОБА_4 , 09.05.2020 приблизно о 05 годині 20 хвилин, заволодівши шляхом розбою, чужим майном, яке належить ОСОБА_9 , продовжував знаходитись в кв. АДРЕСА_2 . Оглядаючи вказане помешкання з метою виявлення чужого майна, яким можна було незаконно заволодіти з метою його обернення на свою користь та особистого збагачення, звернув увагу на кімнату, яку орендувала ОСОБА_11 та вхідні двері до якої були зачинені на врізний замок.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ігноруючи присутність в кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , пошкодив замок вхідних дверей кімнати, яку орендувала ОСОБА_11 та, проникнувши в житло останньої, відкрито викрав акустичну гітару «Gortg13-jb», вартістю 3000 грн. після чого з місця вчинення злочину злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 майнову шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду визнав себе винним частково та суду показав, що, 09.05.2020, приблизно о 05 годині, знаходячись неподалік від станції метро «Академмістечко», познайомився з ОСОБА_10 , який запросив його до своєї квартири. Знаходячись в квартирі ОСОБА_10 , він звернув увагу на потерпілого ОСОБА_9 , який користувався мобільним телефоном, та почав вимагати у останнього щоб той передав йому свій мобільний телефон, який в свою чергу злякався та одразу віддав. Крім цього, в цій ж квартирі він звернув увагу на іншу кімнату, яка була зачинена, підійшов до дверей, пошкодив замок та взяв акустичну гітару, після чого з місця вчинення злочину втік. Додав, що він нікому не погрожував ножем, а просто емоційно почав вимагати від ОСОБА_9 передати йому телефон.

Потерпілий ОСОБА_9 , в судовому засіданні суду показав, що знімав кімнату в квартирі АДРЕСА_2 . 09.05.2020 зранку власник квартири пішов на вулицю, де зустрів раніше не знайомого їм ОСОБА_4 , який попросив попити води. Власник квартири та ОСОБА_4 зайшли у квартиру, в якій на той момент знаходився він, та ОСОБА_4 попросив зателефонувати з його телефона, який стояв на зарядці, на що він спочатку відмовився, але потім ОСОБА_4 почав погрожувати йому ножем, який лежав на столі та він віддав йому телефон. Після цього ОСОБА_4 ще зайшов в іншу кімнату, де взяв гітару та вибіг з квартири.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 1 ст. 187 КК України підтверджується наступними доказами, які були досліджені в ході судового розгляду, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.05.2020, згідно якої ОСОБА_9 , повідомив, що в АДРЕСА_2 , невстановлена особа погрожувала предметом схожий на ніж, відкрито заволодів мобільним телефоном (а.п. 68-70);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2020, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 серед пред`явлених йому чотирьох фотознімках впізнав особу під №1 ( ОСОБА_4 ), який 09.05.2020 погрожуючи предметом схожим на ніж, відкрито заволодів його мобільним телефоном (а.п. 71-72);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2020, згідно якого ОСОБА_10 серед пред`явлених йому чотирьох фотознімках впізнав особу під №2 ( ОСОБА_4 ), який 09.05.2020 пограбував його співмешканця у кв. АДРЕСА_2 (а.п. 73-74);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19.05.2020, згідно якого ОСОБА_12 , серед пред`явлених йому чотирьох фотознімках впізнав особу під №4 ( ОСОБА_4 ), який 09.05.2020 попросив останнього прийняти до ломбарду мобільний телефон «Блекв`ю» та гітару в чорному чохлі (а.п.75-76);

- протоколом огляду місця події від 18.05.2020 з фототаблицями, відповідно до якого предметом огляду була трьох кімнатна квартира АДРЕСА_2 ., посеред кімнати якої, стояв стіл, на якому лежав ніж, зі слів потерпілого ОСОБА_9 , яким погрожував 09.05.2020 йому ОСОБА_4 (а.п. 78 86);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19.05.2020, згідно якої ОСОБА_11 , повідомила, що 09.05.2020, близько 05 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , невстановлена особа шляхом пошкодження дверей, відкрито заволоділа її майном, а саме бас-гітарою, вартістю близько 3000 грн. (а.п. 91 94);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2020, згідно якого обвинувачений ОСОБА_4 розповів, що 09.05.2020 він знаходився біля будинку №24 по пр. Ак. Палладіна в м. Києві де зустрів невідомого чоловіка та почав з ним діалог, після цього попросив попити води, на що незнайомець запросив його в свою квартиру. В квартирі ОСОБА_4 побачив хлопця, який знімав кімнату та його телефон, який був на зарядці, він взяв вказаний телефон та поклав до кишені своїх штанів, на що хлопець одразу відреагував та почав вимагати повернути йому його телефон, розпочався конфлікт, під час якого ОСОБА_4 взяв кухонний ніж зі стола та сказав що телефон не віддасть, та щоб хлопець заспокоївся. Побачивши інші заперти кімнати, він вирішив зламати замок однієї з них та проникнути всередину де побачив гітару. Взявши гітару та мобільний телефон, одразу попрямував до виходу з квартири. (а.п. 96 102).

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена досудовим розслідуванням та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, сам ОСОБА_4 визнав факт того, що він перебував в квартирі з якої відкрито викрав мобільний телефон та гітару. Також ОСОБА_4 стверджує, що він не застосував ніж під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 . Суд вважає, що в такий спосіб ОСОБА_4 розуміючи, що зібрані беззаперечні докази того, що саме він погрожував ножем, намагається ввести суд в оману щодо своїх справжніх дій у вчинених злочинах та применшити свою провину, стверджуючи, що він лише словесно сперечався з потерпілим та не застосував ніж в якості предмету для погрози. Такі показання обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який стверджував, що ОСОБА_4 , як тільки побачивши кухонний ніж, схопився за нього та почав їм погрожувати, протоколом проведення слідчого експерименту (а.п. 96 102), відповідно до якого ОСОБА_4 особисто розповів обставини вчинення ним злочинів із застосування кухонного ножа, протоколом огляду місця події (а.п. 78 86), згідно якого під час огляду в квартирі було виявлено цей самий ніж. При цьому потерпілий надав чіткі, логічні та послідовні показання, які узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі.

Таким чином, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та за ч. 3 ст. 186 КК України, як повторне, відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 , є рецидив злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів (ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України), обставини вчинення злочинів, наслідки від вчиненого злочинів, дані про особу обвинуваченого, який осудний, працездатний, офіційно не працює, має середню спеціальну освіту, раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності, за даними облікової документації не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, пільг та утриманців не має, хворіє на хронічну кишкову непрохідність, спайкову хворобу, хронічний вірусний гепатит С, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України у межах санкції зазначених частин ст. ст. 186, 187 КК України.
Враховуючи вищенаведені обставини, а також те що вчинені ОСОБА_4 злочини становлять значну суспільну небезпеку, а також те, що ОСОБА_4 має непогашені судимості, скоїв аналогічний злочин через невеликий проміжок після звільнення з місць позбавлення волі (менше року), суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але не у максимальних межах, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування іншого розміру чи більш м`якого виду покарання.
На підставі положень ст. 70 КК України, з урахуванням всіх обставин справи, остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, остаточне покарання слід призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Також за правилами ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує у строк покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 , строк перебування його під вартою з моменту затримання 25.05.2020 року до дня ухвалення вироку.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, воно відповідатиме вимогам ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

За таких обставин суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, що на теперішній час слугує меті забезпечення виконання призначеного вироком суду покарання.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішати відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст.187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2017 року, і остаточно призначити покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 залишити без змін у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 25 травня 2020 року.

Речові докази: предмет схожий на ніж, два сліди папілярних узорів знищити, специфікації до договору фінансового кредиту № від 09.05.2020 та № від 09.05.2020 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1