ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
13 січня 2021 року м. Полтава
Із ухваленим колегією суддів судовим рішенням я не погоджуюся з огляду на наступне.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
За ч.ч.1,3 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.32 КПК України кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді.
Згідно з п.3 ч.1 ст.34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Тобто, кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду за наявності обов`язкових підстав та умов, а саме:
1)наявності обов`язкової підстави - процесуальний статус особи (обвинувачений / потерпілий);
2)наявності обов`язкової умови - якщо ця особа працює або працювала у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Процесуальний статус обвинуваченого визначено у ст.42 КПК України, за якою обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Водночас процесуальний статус потерпілого регламентовано положеннями ст.55 КПК України, відповідно до яких потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Вважаю за необхідне зауважити, що застосовуючи норми КПК України, в яких міститься пряма вказівка на процесуальний статус особи «обвинувачений», «потерпілий», або використовуються словосполучення, що містять посилання на нього, наприклад, «щодо обвинувачення», слід використовувати ці терміни відповідно до їх точного змісту, визначеного в КПК України, виходячи з буквального, а не розширювального тлумачення.
Крім того, необхідно звернути увагу, що ч.1 ст.34 КПК України встановлює вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд до іншого суду.
Виходячи з системного аналізу цих положень, потреба у зміні підсудності кримінального провадження, в якому учасником або зацікавленою особою є суддя, виникає лише в разі набуття ним статусу обвинуваченого або потерпілого в порядку, визначеному ст. ст. 42, 55 КПК України відповідно. Наявність у судді іншого процесуального статусу чи його відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 34 КПК України не може бути підставою для зміни підсудності.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо повідомлення про підозру у даному провадженні.
Щодо уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді під час дослідження доводів скаржника, на які посилається колегія суддів як на підставу задоволення подання Октябрського районного суду м. Полтава, то вказані сумніви можуть бути усунуті або шляхом повідомлення учасників провадження про їх наявність, із послідуючими діями у випадку заявлення будь-ким із учасників провадження відводу, або шляхом самовідводу слідчим суддею, який підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст.81 КПК України.
У свою чергу, за матеріалами провадження не встановлено наявність на даний час таких обставин, які свідчать про необхідність передачі скарги для розгляду до іншого суду з огляду на положення п.2 ч.1 ст.34 КПК України, що передбачає таку можливість, коли після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.
Суддя Полтавського
апеляційного суду ОСОБА_3