Справа №487/5476/19
Провадження №1-кс/487/6805/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в залі суду клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000088 від 12.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставки Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді інспектора роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України

В С Т А Н О В И В:

18.11.2020 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , за погодженням прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні слідчий зазначає, що Слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказам. На даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, має фактичну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки є службовою особою. З урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, даних про особу підозрюваного, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, слідчий вважає, що саме така міра запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали дане клопотання, просили про його задоволення.

Захисники ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисників. Зазначав, що вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не визнає у повному обсязі. Просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків. Просив врахувати, що він працює, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з родиною, має на утриманні дитину.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, перебуває кримінальне провадження № 0000088 у якому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Так, наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області № 295 о/с від 12.10.2015 ОСОБА_5 призначений в органи внутрішніх справ на посаду інспектора патрульної служби роти батальйону патрульної служби УМВС України в Миколаївській області. Тим же наказом ОСОБА_5 присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції».

Наказом начальника Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України № 21 о/с від 10.12.2015 ОСОБА_5 призначений в Управління патрульної поліції у м. Миколаєві на посаду інспектора роти № 4 батальйону № 4.

Наказом Національної поліції України № 1265 від 08.12.2017 назва Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту Патрульної поліції змінена на Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту Патрульної поліції.

Наказом Національної поліції України № 549 від патрульної поліції роти № 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі «УПП в Миколаївській області»).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Національну поліцію" від 02.07.2015 зі змінами і доповненнями завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Для виконання покладених на поліцію завдань її працівникам на підставі ст. 23 Закону надані повноваження: здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;здійснювати своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;у випадках, визначених законом, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання;вживати заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

При цьому, відповідно до ст. ст. 6, 7 вказаного Закону діяльність поліції будується на принципах верховенства права, дотримання прав і свобод людини, відповідно до яких людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Відповідно до ст. 42 вказаного Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такий захід примусу як фізичний вплив (сила). Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Відповідно до ст.ст. 43, 44 вказаного Закону поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Статтею 21 Конституції України визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Крім того, статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, правоохоронними органами є органи Національної поліції.

Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту Патрульної поліції є складовим підрозділом Національної поліції, який здійснює правозастосовні та правоохоронні функції, а його працівники, які виконують вказані функції, є працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_5 , займаючи в Управлінні патрульної поліції в Миколаївській області посаду інспектора роти 4 батальйону № 4 УПП в Миколаївській області на підставі ст. 1 Закону України «Про Національну поліції» є працівником правоохоронного органу і службовою особою представником державної виконавчої влади.

Відповідно до посадової інструкції інспектора роти №4 батальйону № 4 УПП в Миколаївській області, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 6086 від 13.12.2017 ОСОБА_5 у вказаній посаді відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює:безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження;розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

Відповідно до тієї ж інструкції ОСОБА_5 під час несення служби зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського;поважати і дотримуватись прав та свобод людини і громадянина, обмежувати їх лише в спосіб та у випадках, що встановлені законом;під час спілкування з громадянами дотримуватися правил поведінки та професійної етики;

Відповідно до тієї ж інструкції ОСОБА_5 під час несення служби з метою виконання завдань має право: вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу, та (або) документів, що підтверджують відповідне право особи у випадках, передбачених законодавством;затримувати осіб на підставах і у порядку, передбачених законом, а також здійснювати їх доставлення до підрозділів Національної поліції України;застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених законодавством;зупиняти транспортні засоби, у випадках передбачених законодавством; тимчасово обмежити або заборонити доступ особам до визначеної території або об`єктів, якщо це необхідно для забезпечення публічного порядку та громадської безпеки, охорони життя і здоров`я людей, охорони місця події, проведення слідчих дій.

При цьому, діючи всупереч положенням ст.ст. 2, 6, 7, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 21, 28, 29 Конституції України та в порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуючи дану ним Присягу поліцейського, на думку органу досудового слідства, ОСОБА_5 умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

У ніч на 11.02.2018 ОСОБА_5 разом з працівниками УПП в Миколаївській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до розстановки сил і засобів роти тактико оперативного реагування УПП в Миколаївській області у складі спільної мобільної групи УПП в Миколаївській області та відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення ГУНП в Миколаївській області з контролю за дотриманням поліцейськими стану дисципліни та законності виконував службові обов`язки на ділянці траси Р06 (м. Миколаїв м. Нова Одеса м. Вознесенськ).

Близько 00.05 год. 11.02.2018 ОСОБА_5 і інші вказані працівники УПП в Миколаївській області, рухаючись на службовому автомобілі Toyota «Prius» з держаним номерним знаком « НОМЕР_1 » по м. Нова Одеса, побачили автомобіль ВАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався по проїжджій частині автодороги по вул. Центральній у напрямку м. Миколаєва, і зупинили його в районі буд. № 145 по вул. Центральній у м. Нова Одеса під приводом порушення водієм правил дорожнього руху, яке полягало у тому, що автомобіль не був обладнаний передбаченими його конструкцією бризговиками.

Після зупинки вищевказаного автомобіля, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_11 присісти на заднє сидіння службового автомобіля Toyota «Prius» з держаним номерним знаком « НОМЕР_1 » з метою подальшого складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

Під час складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_12 дізнався, що ОСОБА_11 є діючим працівником Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області. З`ясовуючи фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення та законних підстав зупинки транспортного засобу між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 розпочалася словесна суперечка, на ґрунті якої у ОСОБА_5 раптово виник умисел на застосування фізичної сили.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на перевищення службових повноважень, шляхом застосування фізичного насилля, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, перебуваючи у положенні сидячи на задньому сидінні службового автомобіля, лівою рукою обхопив шию ОСОБА_11 , при чому останній перебував у положенні напівлежачі спиною до ОСОБА_5 , і кулаком правої руки наніс близько 20 ударів в область правої половини голови і обличчя ОСОБА_11 , чим відповідно до висновків судово медичних експертів Миколаївського обласного бюро судово медичних експертиз № 16-К від 05.02.2020 та № 27-К від 19.03.2020 спричинив ОСОБА_11 синці ділянки правого вуха і правої щоки, садна шиї.

Продовжуючи умисно перевищувати службові повноваження та супроводжуючи свої дії насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність ОСОБА_11 діями, за відсутності ознак катування, відпустивши лівою рукою шию ОСОБА_11 , ОСОБА_5 обхопив її правою, а кайданками, які тримав у кисті лівої руки, наніс удар в область лівої брови ОСОБА_11 , чим відповідно до висновків судово медичних експертів Миколаївського обласного бюро судово медичних експертиз № 16-К від 05.02.2020 та № 27-К від 19.03.2020 спричинив ОСОБА_11 садно шкіри в області лівої брови.

Таким діями, які тривали приблизно з 00.10 год. до 00.30 год. 11.02.2018, ОСОБА_5 відповідно до тих же висновків експертів спричинив ОСОБА_11 черепно мозкову травму у вигляді струсу/забою головного мозку, яка виникла на фоні попередньої черепно мозкової травми (2012 року) і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин, інспектор роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 , на думку органу досудового слідства, перевищив надані йому ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» службові повноваження, порушив свою посадову інструкцію та ст.ст. 21, 29, 30 Конституції України, застосував до ОСОБА_11 фізичне насильство, спеціальні засоби, болісні і такі, що ображають особисту гідність потерпілого, дії, за відсутності ознак катування.

18.11.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме - перевищення службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Пред`явлена підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України підтверджується наступними доказами, які були зібрані в ході досудового розслідування:- протокол прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.02.2018, заява ОСОБА_13 про вчинення злочину від 16.02.2018, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 26.03.2018; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 26.09.2019; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 22.01.2020; висновок судово медичного експерта № 1214 від 24.12.2019; протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_11 від 05.03.2020;висновок комісійної судово медичної експертизи № 27-К від 19.03.2020;протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 28.03.2018;протокол огляду документу (оптичного диску) від 06.05.2020.
Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
Так прокурор, слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, на те що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки за вчення злочину у якому він підозрюється передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. ОСОБА_5 є службовою особою правоохоронного органу владних повноважень, тому наявний ризик впливати на потерпілого та свідків.

Слідчий суддя вважає, що запобігти ризикам переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, можливо шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладення на підозрюваного обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя також враховує те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює, позитивно характеризується.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування запобіжного заходу особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Позиція підозрюваного та його захисників щодо наявності міцних соціальних зв`язків, родини, постійного місця мешкання, позитивної характеристики, з огляду на характер, вид, обставини та наслідки вчиненого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 не спростовують та істотно не впливають на встановлені слідчим суддею ризики, не зменшують встановлених ризиків та в даному випадку не є визначальними аргументами, які давали б можливість відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 184, 193-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000088 від 12.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбчаені ч. 5 ст. 194 КПК України :

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю (суд) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Запобіжний захід - особисте зобов`язання встановлюється до 18.01.2021 року.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1