Справа № 442/3665/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/867/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові дистанційно, в режимі відеоконференції із ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40,справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 липня 2020 року про здійснення зарахування в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про здійснення зарахування в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення.

Апелянт просить зарахувати строк попереднього ув`язнення з 06 квітня 2019 року по 14 серпня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон № 838-VIII) передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі Закон № 2046-VIII), який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України було викладено у такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають „інші кримінально-правові наслідки діяння у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який „іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що „іншим чином погіршує становище особи, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Вказаний правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) міститься у Постанові Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17; провадження № 13-31кс18.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України „Про попереднє ув`язнення попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2017 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин; на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років; строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 28 лютого 2017 року; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, яка діяла до 19.06.2017), зараховано ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення за період з 28.02.2017 по 20.06.2017 до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а за період з 21.06.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в діючій редакції); запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою; вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 03.08.2018 апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Постановою Верховного Суду від 10.07.2019 касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишено без задоволення; у порядку ст. 433 КПК вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 3 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 змінено; на підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII додатково зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 3 серпня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; у решті судові рішення залишено без змін.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області набрав законної сили 03.08.2018.

При цьому, як вбачається із довідки ДУ „Київський слідчий ізолятор від 14.05.2019 № 08/10554 ОСОБА_6 12.04.2019 прибув із ДУ „Дрогобицька ВК № 40 на касаційний розгляд. З 12.04.2019 по дату видачі довідки утримувався в ДУ „Київський слідчий ізолятор.

Крім того, у вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2017, зміненого Постановою Верховного Суду від 10.07.2019 зараховано ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення за період з 28.02.2017 року по 03.08.2018 включно до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України „Про попереднє ув`язнення попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив у своєму рішенні про те, що час перебування в ДУ „Львівська установа виконання покарань (№19) та ДУ „Київський слідчий ізолятор під час відбування покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2017 не вважається попереднім ув`язненням в розумінні Закону України „Про попереднє ув`язнення, а тому норми ч. 5 ст. 72 КК України до вказаного строку застосуванню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевий суд врахувавши те, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2017, зміненим Постановою Верховного Суду від 10.07.2019, вирішено питання про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838 VIII від 26.11.2015, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування йому строку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі періоду часу з 06.04.2019 по 14.08.2019 (час перебування в ДУ „Львівська установа виконання покарань (№19) та ДУ „Київський слідчий ізолятор) слід відмовити.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє засудженому ОСОБА_6 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 липня 2020 року про здійснення зарахування в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: