справа №619/3649/19
провадження №1-кп/619/126/20
ВИРОК
іменем України

17 липня 2020 року м. Дергачі

Судова колегія Дергачівського районного суду Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3

секретаря

судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000814 від 15.06.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_10

представника потерпілого - ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

15 червня 2019 року близько 19 год (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) в приміщенні житлового будинку, розташованого на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на грунті раптово сформованих неприязних стосунків виник словесний конфлікт.
Під час вищевказаного конфлікту ОСОБА_5 вийшов з кухні вищевказаного будинку, тримаючи у правій руці кухонний ніж, який до конфлікту використовував у господарських потребах та підійшов до ОСОБА_12 , який перебував в коридорі вищезазначеного будинку.
В подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи у коридорі будинку, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 і бажаючи їх настання, перебуваючи у вертикальному положенні, стоячи навпроти ОСОБА_12 , тримаючи в правій руці ніж, з метою протиправного позбавлення життя останнього, наніс вказаним ножем два удари в область розташування життєво важливих органів людини, а саме в область грудної клітини ОСОБА_12 , від яких наступила смерть останнього.
В результаті вищевказаних умисних, протиправних дій ОСОБА_5 , що виразились у нанесенні ОСОБА_13 двох ударів у грудну клітину ножем, останньому, згідно з висновком судової медичної експертизи №219/19-Дт від 03.09.2019, були нанесені тілесні ушкодження у вигляді:
1.проникаючого колото-різаного пошкодження грудної клітки з виникненням раневого каналу, що бере свій початок від рани на передній поверхні грудної клітки та проходить через підшкірно-жирову клітковину, м`язи грудей, проникаючого в ліву плевральну порожнину з ушкодженням серця, з направленням раневого каналу спереду-назад;
2. колото-різане пошкодженя м`яких тканин кубової області справа, з направленням раневого каналу справа-наліво, спереду-назад, яке сліпо закінчується у м`язах.
Отримане ОСОБА_12 колото-різане пошкодження грудної клітки з пошкодженням серця призвело до гострої крововтрати і відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та явилось безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 , вказане ножове поранення має причинно наслідковий зв`язок з одержаним тілесним пошкодженням та причиною смерті ОСОБА_12 .
Сліпе колото-різане поранення м`яких тканин кубової області справа відноситься до легких тілесних пошкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися у вбивстві ОСОБА_12 , тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що у червні 2019 року він перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 в будинку на кухні, коли повернувся з роботи потерпілий ОСОБА_12 , який винаймав житло разом з цивільною дружиною ОСОБА_14 у матері ОСОБА_5 Квартирант ОСОБА_12 на протязі свого проживання практично весь час поводив себе у відношенні до обвинуваченого агресивно, не коректно, погрожував йому, ображав, принижував, але фізичного насилля ніколи не застосовував. 15.06.2019 ОСОБА_12 перебував у стані алкогольного сп`яніння і знову почав чіплятися до обвинуваченого. Останній не виключає, що ніж перебував у нього в руках, коли потерпілий почав знову його ображати. Яким чином, скільки ударів ножем і куди він наносив удари ОСОБА_12 не пам`ятає. Єдине, що пам`ятає, так це те, що ОСОБА_12 вийшов на подвір`я і звертаючись до обвинуваченого сказав: «Подивись що ти накоїв». При цьому потерпілий задрав футболку і впав лицем до низу. Ніж у ОСОБА_5 був в руках, тому він зрозумів що накоїв, тому побіг до сусідки, яку попросив викликати швидку медичну допомогу.

Судова колегія приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину, крім визнання ним своєї провини, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

-показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 про те, що 15.06.2019 йому повідомила донька ОСОБА_15 про смерть сина ОСОБА_16 . Що конкретно трапилося йому не відомо, але син помер від ножових поранень. При цьому пояснив, що син не зловживав спиртними напоями, так як хворів.

-показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що влітку 2019 року йому зателефонувала дружина і повідомила про те, що син ОСОБА_18 вдарив сусіда ОСОБА_19 . Дружина попросила поїхати за місцем проживання сина і дізнатися що там трапилося. Коли він приїхав, то побачив працівників поліції, син перебував у кайданках. Поліцейські повідомили про те, що потерпілий мертвий. Свідок повідомив дружині що трапилося і вона також приїхала за місцем проживання сина в АДРЕСА_2 . Син не є агресивною людиною, є не говірким, друзів не мав. Говорив, що у нього все нормально, останні два роки не жив з ними, так як поселився до спадкового будинку матері ОСОБА_20 . Син говорив про те, що квартирант ОСОБА_12 принижував його, що останнього треба виселити з будинку.

-показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що в червні 2019 року їй зателефонував син і повідомив про те, що вдарив ножем квартиранта ОСОБА_21 . Свідок перетелефонувала чоловіка та попросила його поїхати за місцем проживання сина. О 18 годині вона сама приїхала за місцем проживання сина, де були працівники поліції та швидкої медичної допомоги. Син говорив, що не пам`ятає що трапилося. Останнім часом син віддалився від неї та батька. Спиртними напоями він не зловживав, наркотичні засоби не вживав. Друзів у нього не було.

-показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що влітку 2019 року до неї прибіг сусід ОСОБА_23 , який просив викликати швидку медичну допомогу, так як він порізав сусіда ОСОБА_24 . Свідок викликала швидку та побігла за місцем проживання сусіда, де побачила потерпілого, який лежав на землі вниз обличчям. Він був ще живим, так як подавав звуки стонів. Свідок ще телефонувала декілька разів у швидку.

-показаннями свідка ОСОБА_25 про те, що літом 2019 року від працівників поліції дізналася, що у сусідів трапилося вбивство. Сусіда ОСОБА_5 знає, як тихого, спокійного чоловіка, а потерпілого бачила декілька разів.

-показаннями свідка ОСОБА_26 цивільної дружини загиблого ОСОБА_12 , яка повідомила, що вона разом з цивільним чоловіком ОСОБА_12 орендували житло у Тур`янської Тамари. Сварок з ОСОБА_27 не було за час їх проживання. 15 червня 2019 року їй надійшов дзвінок про те, що за місцем їх проживання викликали швидку медичну допомогу, так як ОСОБА_18 порізав її чоловіка. Коли вона прибула за місцем, то у дворі побачила чоловіка, який лежав обличчям вниз, під ним була помітна кров, але близько її не підпустили працівники поліції.

-показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що 15 червня 2019 року близько 19 год. вона прибула за місцем проживання брата ОСОБА_21 в АДРЕСА_2 . Брат лежав мертвий на подвір`ї на животі навпроти входу в будинок біля лавки. Ножик лежав на порозі будинку. У брата вона бачила ножове поранення в районі серця.

-показаннями свідка ОСОБА_28 про те, що обвинувачений ОСОБА_23 є його племінником. Зі слів останнього йому відомо, що у нього були конфлікти з орендарем житла ОСОБА_21 , так як останній ображав племінника. Про завдання тілесних ушкоджень обвинувачений ніколи не жалівся. Племінник взагалі був не говірким, в армії не служив, спортом не займався.

-показаннями свідка ОСОБА_29 про те, що ОСОБА_5 він знає з молоду, так як вони сусіди, перебували у дружніх стосунках. Останнім часом ОСОБА_18 жалівся на квартиранта, котрого свідок взагалі не знає. У поведінці обвинуваченого були якісь прояви дивної поведінки, так як він то міг сміятися, то міг дивитися в одну точку.

-даними протоколу огляду трупа від 15.06.2019 з доданими фото-таблицями, складеного та підписаного у присутності понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , за участю експерта ОСОБА_32 , відповідно якому оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями грудної клітини. (а.с.13-27 том справи 1).

-даними постанови про визнання речовими доказами вилученого під час огляду місця події 15.06.2019 кухонного ножа з полімерною рукояткою довжиною 10 см., шириною 2 см. (біло-зеленого кольору, металеве лезо довжиною 16 см., шириною 18 мм, на якому мається речовина бурого кольору). (а.с. 110-112 том справи 1).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.07.2019 з доданим DVD-R диском, за участю підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 , понятих ОСОБА_33 , ОСОБА_34 (а.с. 195-200 том справи 1).

-даними протоколу огляду місця події від 04.09.2019, в ході якого було вилучено футболку ОСОБА_12 (а.с. 51-53 том справи 2).

-висновком експерта №17-271-МК/19 від 10.09.2019, згідно якого локалізація обох колото-різаних пошкоджень одежі (футболці) співпадає з анатомічною локалізацією ран, встановлених при дослідженні трупа ОСОБА_12 , будучи елементами двох ізольованих колото-різаних раневих каналів. (а.с. 69-71 том справи 2).

-даними протоколів відібрання зразків для експертизи від 15.06.2019, а саме змивів з долоней рук ОСОБА_5 , слідів рук та пальців обох рук ОСОБА_5 , зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_5 (а.с. 51, 54, 57 том справи 1).

-висновком №219/19-Дт від 02.09.2019 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , згідно якому були виявлені пошкодження у вигляді проникаючого колото-різаного пошкодження грудної клітки, з виникненням раневого каналу, що бере свій початок від рани на передній поверхні грудної клітки та проходить через підшкірно-жирову клітковину, м`язи грудей, проникаючого в ліву плевральну порожнину з ушкодженням серця. Направлення раневого каналу зпереду-назад. Колото-різане пошкодження м`яких тканин клубової області справа, з направленням раневого каналу справа-наліво, спереду-назад, яке сліпо закінчується у м`язах. Вказане колото-різане поранення грудної клітки виникло в результаті однократної дії предмету володіючого колючо-ріжучими властивостями по типу леза ножа, який був односторонньо гострий, гострокінцевим, мав «П» образний обушок за вираженими ребрами. Вищевказане колото-ріжуче пошкодження грудної клітини з пошкодженням серця привело до гострої крововтрати, що явилось безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 , яке має причинно-наслідковий зв`язок з одержаним тілесним пошкодженням та причиною смерті. Вищевказані тілесні ушкодження розташовані в зоні досяжності власної руки, але заподіяння їх власноруч є маловірогідним. По ступеню тяжкості проникаюче колото-різане пошкодження грудної клітини з пошкодженням серця носить ознаки тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя. Сліпе колото-різане поранення м`яких тканин клубової області справа відноситься до легких тілесних ушкоджень. (а.с. 121-127 том справи 1).

-висновком експерта №17-182-МК/219-Дт/19 від 15.07.2019 про те, що при судово-медичній експертизі шкірного клаптя із області грудної клітки по передній поверхні зліва від трупа ОСОБА_12 встановлена колото-різана рана, про що свідчить її щілино-подібна форма з рівними добре порівняними краями і віссю, спрямованою зверху вниз і справа наліво. Верхній правий кінець рани наближений до «П» подібної форми, де в області нижнього кута вбачається поверхневе надсічення шкіри. Нижній лівий кінець рани гострокутний, де по нижньому краю рани вбачається додатковий надріз надсічення з гострокутним кінцем, спрямованим зверху вниз і зліва направо. Стінки рани гладкі, стрімкі. Ця рана утворилася від дії плаского гострокінцевого клинка колючо-ріжучого знаряддя, який мав з одного боку ріжучий край, а з іншого обушок з «П» подібним поперечним перерізом, ребра якого були виражені. Надсічення шкіри в області нижнього кута «П» подібного кінця рани утворилося від упору на обушок клинка при нанесенні колото-різаного поранення, а додатковий розріз-надсічення по краю в області гострокутного кінця рани добуванні клинка з тіла. (а.с. 128-129 том справи 1).

-протоколами отримання зразків для експертного дослідження від 09.07.2019 про відібрання зразків крові та слини ОСОБА_35 (а.с. 188-189, 203-204 том справи 1).

-висновком експертизи №15/631-Дм/2019 від 09.09.2019 про те, що в результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа, вилученого при огляді місця події, на клинку знайдені сліди крові людини, змішані з потожировими накладеннями. При цитологічному дослідженні ядровмісних клітин, придатних для цитологічного дослідження не знайдено. Таким чином, можна припустити, що дані сліди крові могли походити від будь-якої особи з груповою належністю крові А(11) з ізогемагглютиніном анти-В, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_12 . На руків`ї ножа виявлені сліди потожирових нашарувань. При дослідженні виявлений антиген А. При цитологічному дослідженні ядровмісних клітин, не знайдено. Таким чином, можна припустити, що дані сліди потожирових нашарувань могли походити від будь-якої особи з груповою належністю крові А(11) з ізогемагглютиніном анти-В, в тому числі і від підозрюваного ОСОБА_5 . Сліди крові не знайдені. (а.с. 30-36 том справи 2).

-висновком судово-психіатричної експертизи №470 від 05.08.2019, відповідно якому ОСОБА_5 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.с.138-140 том справи 1).

За ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження, в тому числі свідків, суд отримує усно. Відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Крім того, згідно ч. 2 ст. 327 КПК України, прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик.

Суд сприяв стороні обвинувачення в забезпеченні явки свідка ОСОБА_31 у судові засідання шляхом видачі судових повісток. Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні відмовився від допиту вищевказаного свідка обвинувачення, тому суд постановив проводити розгляд справи без допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_31 за відмовою прокурора.

За змістом ст. 62 Конституції України суд під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 рішення «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин, суд враховує саме показання, надані виключно в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Поняття належності та допустимості доказів визначене ст.ст. 85, 86 КПК України. Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини передбачена ст. 87 КПК України. Визнання доказів недопустимими передбачене ст. 89 КПК України.

Суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні вищевказані докази, які у відповідності до ст.ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими, оцінюючи їх у своїй сукупності, приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочину, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття, яке було дієвим, так як ОСОБА_5 просив вибачення за скоєний злочин в судовому засіданні, його активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частин цієї статі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, у зв`язку з чим до набрання вироком законної сили, суд залишає незмінним запобіжний захід щодо нього.

Потерпілий ОСОБА_10 звертався до суду з цивільним позовом про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, у розмірі 100000 грн., але 13 травня 2020 року подав до суду заяву, яку підтримав у судовому засіданні, про відмову від позовних вимог, у зв`язку з добровільним відшкодуванням обвинуваченим завданих моральних збитків. На підставі вищевикладеного судова колегія вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Судові витрати на залучення експертів та проведення експертиз в ході досудового розслідування відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 15 червня 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, залишити без розгляду.

Речові докази:

-брюки джинсові синього кольору з ременем чорного кольору, футболку сірого кольору, черевики чорного кольору, 42 розміру, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області знищити; зв`язку ключів (3 ключа) з брилком резиновим з написом «Счастье», мобільний телефон «Verico» А182 в корпусі чорного кольору, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, - повернути власнику (володільцю); ніж кухонний з полімерною рукояткою довжиною 10 см., шириною 2 см. (біло-зеленого кольору, металеве лезо довжиною 16 см., шириною 18 мм, хустку білого кольору з синіми полосами, змиви на ватну паличку з рукоятки вхідної двері, з внутрішньої ручки дверей приміщення №1, з внутрішньої ручки дверей кімнати №2, з поверхні ручки кімнати №4, футболку бавовняну синього кольору, яку було вилучено під час огляду місця події 04.09.2019, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3