Справа № 183/20/20
№ 1-кп/183/938/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000187 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України,

в с т а н о в и в:

19 серпня 2019 року ОСОБА_5 , перебуваючи на автостанції м. Перещепине, розташованій по вул. Шевченка, 25, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, на власному автомобілі, приблизно о 15 годині 00 хвилин, домовився з раніше незнайомим йому ОСОБА_7 про здійснення перевезення останнього до відділення АТ КБ «ПриватБанк», розташованого по вул. Шевченко, 42, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, тим самим уклавши усний договір, відповідно до якого ОСОБА_7 повинен був оплатити ОСОБА_5 за здійснення перевезення 50,00 гривень. В ході цієї цивільно-правової угоди будь-які письмові документи, які б передбачали умови та порядок виконання договірних зобов`язань не складались та договір мав виключно усний характер.
Після цього, ОСОБА_5 на виконання укладеного усного договору перевезення, здійснив перевезення ОСОБА_7 до вказаного вище відділення АТ КБ «ПриватБанк» та залишився чекати на його повернення, однак, очікуючи на протязі 40 хвилин, та не дочекавшись ОСОБА_7 , повернувся до автостанції м. Перещепине. Таким чином, ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо передачі 50,00 гривень, які виникли в результаті укладення вказаного усного договору, не виконав.
Того ж дня, тобто 19 серпня 2019 року о 16 годині 16 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу автостанції м. Перещепине, розташованій по вул. Шевченка, 25, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, побачив ОСОБА_7 , та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою примушування потерпілого ОСОБА_7 до виконання цивільно-правових зобов`язань згідно договору, а саме передачі грошей у сумі 50,00 гривень, керуючись раптово виниклим умислом, висловив потерпілому вимогу виконати своє зобов`язання та передати 50,00 гривень, при цьому погрожуючі фізичною розправою. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, з метою примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, ОСОБА_5 шляхом ривку, хотів зняти з плеча потерпілого рюкзак з особистими речами, однак потерпілий почав чинити супротив, утримуючи вказаний рюкзак рукою, таким чином заважаючи ОСОБА_5 заволодіти ним. Продовжуючи скоєння злочину, ОСОБА_5 застосував до потерпілого насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я, що полягало у нанесені удару долонею правої руки в ліву частину обличчя потерпілого, чим потерпілому завдано фізичного болю, та, долаючи супротив потерпілого, ОСОБА_5 о 16 годині 21 хвилині заволодів належним ОСОБА_7 майном, а саме: рюкзаком «Under Armour», вартістю 585,00 гривень, штанами джинсовими «Slim inextenso», вартістю 143,00 гривні, пачкою цигарок «Strong», вартістю 31,00 гривня. В подальшому ОСОБА_5 місце вчинення злочину покинув, повідомивши потерпілого, що його особисті речі будуть йому повернуті за умови виконання раніше досягнутої згоди за цивільно-правовим зобов`язанням.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою не визнав та пояснив, що влітку 2019 року біля автовокзалу, розташованого в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області до нього підійшов ОСОБА_7 і попросив відвести його до банку терміналу за 50,00 грн. Він відвіз ОСОБА_7 до банку, де останній вийшов. Прочекавши ОСОБА_7 приблизно 40 хвилин, він зайшов до приміщення банку, однак в середині ОСОБА_7 не було. Він поїхав назад до автовокзалу, де через деякий час побачив ОСОБА_7 , який там проходив. Він почав вимагати у ОСОБА_7 , щоб той заплатив йому за проїзд, однак ОСОБА_7 запропонував йому лише 20,00 грн., на що він відповів останньому, що його така сума не влаштовує. Він смикнув один раз за рюкзак ОСОБА_7 , намагаючись його забрати, але в нього нічого не вийшло. Другим ривком він вихопив у ОСОБА_7 рюкзак. Він не мав за мету присвоювати рюкзак ОСОБА_7 , а забрав цей рюкзак, щоб останній віддав йому гроші. Також пояснив, що у нього був ліхтарик у формі дубинки, але самої дубинки він не мав. Чому він дістав цей ліхтарик не знає. Потім він переїхав дорогу на іншу сторону і зупинився. В цей час ОСОБА_7 також перейшов дорогу, сів поряд і почав викликати поліцію. Винним себе не вважає, оскільки намагався забрати те, що, на його думку, належить йому по праву.
Не зважаючи не невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що 19.08.2019 року після обіду він перебував в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області біля автовокзалу. Він підійшов до такси, за кермом якого був ОСОБА_5 , і якого він раніше не знав, і попросив відвезти його до відділення «Приват Банку». Він домовився з ОСОБА_5 про те, що останній відвезе його до банку і назад за 50,00 грн. Коли ОСОБА_5 привіз його до банку, він вийшов та зайшов в банк, однак там була черга. Через пів години він повернувся, однак ОСОБА_5 вже не було. Він пішов пішки назад до автовокзалу. Там він зустрів ОСОБА_5 , який почав вимагати гроші. На це він відповів ОСОБА_5 , що може дати йому не 50,00 грн., а 40,00 грн., оскільки останній його не дочекався. Але ОСОБА_5 почав йому погрожувати фізичною розправою. Дістав дубинку і сказав, що, якщо він не віддасть гроші, то він вивезе його в багажнику в ліс. В ході цього конфлікту ОСОБА_5 вдарив його правою долонею по щоці. Потім ОСОБА_5 , тримаючи дубинку в руках забрав у нього рюкзак і поклав його до багажника свого автомобіля. Після цього він викликав поліцію, а ОСОБА_5 від`їхав в сторону.

- витягом з кримінального провадження № 0000187 від 19.08.2019 року, згідно з яким 19.08.2019 року о 16.20 годині до Перещепинського ВП надійшло повідомлення про те, що невідома особа, перебуваючи на автостанції по вул. Шевченко в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, відкрито викрала майно ОСОБА_7 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.08.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_7 просить органи поліції притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який відкрито заволодів його майном на автостанції в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області;

- протоколом огляду від 19.08.2019 року о 18.10 годині з фото-таблицею до нього, в ході проведення якого було оглянуто рюкзак, який добровільно видав для огляду ОСОБА_5 . Вказаний рюкзак чорного кольору в передній частині має надпис «UNDER ARMOUR» та логотип виробника. В зазначеному рюкзаку знаходився сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду на ім`я ОСОБА_7 ; фотокартка з зображенням ОСОБА_7 ; трудова книжка ім`я ОСОБА_7 ; джинсові штани синього кольору, пачка цигарок; зубна щітка; антиприспірант. Вказаний рюкзак з перерахованим майном вилучений та поміщений до Перещепинського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та в подальшому переданий потерпілому ОСОБА_7 під розписку останнього;

- речовими доказами по кримінальному провадженню у виді: рюкзака чорного кольору марки «UNDER ARMOUR», фотокартки, медичної довідки, дезодоранту «OLD SPISE», штанів джинсових «IM in extensor», пачки з під цигарок «STRONG», трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.12.2019 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 впізнав серед пред`явлених чотирьох осіб чоловіка під № 2, якого впізнав як чоловіка, який відкрито викрав його майно 19.08.2019 року. Відповідно до Довідки чоловіком під № 2 зазначений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- протоколу огляду речей від 27.12.2019 року, а саме: DVD-R диску 4,7 GB від 19.08.2019 року на якому знаходиться запис з камер відео спостереження, встановленої на автовокзалі в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, яким зафіксовані події, які відбувалися 19.08.2019 року біля автостанції «Перещепине» Новомосковського району Дніпропетровської області;

- речовими доказами по кримінальному провадженню у виді: диску 4,7 GB, DVD-R, на якому знаходиться запис з камер відео спостереження, встановленої на автовокзалі в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області від 19.08.2019 року.

Оцінюючи позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо повного невизнання своєї вини, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України доведені в судовому засіданні належними та допустимим доказами, наданими стороною обвинувачення. А саме: в своїй заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 19.08.2019 року потерпілий ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності чоловіка, який відкрито заволодів його майном; в ході проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.12.2019 року, потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка заволоділа його майном, зазначивши при цьому, про відкритий характер дій останнього; оглядом рюкзака ОСОБА_7 , добровільно виданого для огляду ОСОБА_5 ; в судовому засіданні потерпілий підтвердив, що на лаві обвинуваченого перебуває саме той чоловік, який 19.08.2020 року вимагав у нього гроші, погрожуючи йому дубинкою, та зазначаючи при цьому, що, якщо він не віддасть йому 50,00 гривень, то він вивезе його в багажнику до лісу. При цьому ОСОБА_5 наніс йому удар долонею по щоці і забрав рюкзак, який поклав в багажник свого автомобіля, сказавши, що віддасть тільки після того, як потерпілий поверне кошти в сумі 50,00 гривень; зазначені обставини підтверджуються і відеозаписом, оглянутим судом 17.06.2020 року;і, зокрема, фактичні обставини не заперечувались і самим обвинуваченим, який зазначив, що дійсно вимагав у ОСОБА_7 кошти в сумі 50.00 гривень, оскільки вважав, що останній винен йому їх за проїзд. Дійсно забрав у ОСОБА_7 рюкзак з особистими речами та поклав у багажник свого авто, сказавши ОСОБА_7 , що поверне їх після сплати останнім боргу. Дійсно дістав предмет схожий на дубинку, але, як зазначив ОСОБА_5 то був ліхтарик, зовнішньо схожий на дубинку.

Переконання обвинуваченого в тому, що він правомірно вимагав від ОСОБА_7 повернення коштів спростовуються наступним.

Задля встановлення наявності складу даного кримінального правопорушення необхідна наявність цивільно-правової угоди, якою в даному випадку була усна домовленість ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 відвезе ОСОБА_7 у зазначене останнім місце, а ОСОБА_7 , в свою чергу, розрахується коштами в сумі 50,00 гривень.

Тобто, факт того, що ОСОБА_7 не розрахувався з ОСОБА_5 судом встановлений і не заперечувався учасниками судового розгляду.

Однак, ст. 355 КК саме і передбачає кримінальну відповідальність за примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, яке (примушування) в даному випадку, виразилося в тому, що ОСОБА_5 погрожував ОСОБА_7 тим, що у разі несплати останнім коштів в сумі 50,00 гривень, він застосує до нього насильство, а саме вивезе його в ліс в багажнику. І, як підтвердження реальності погроз, ОСОБА_5 забрав речі ОСОБА_7 , поклавши їх в багажник свого автомобіля, а також вдарив ОСОБА_7 по щоці, поєднавши свої погрози з насильством, що не є небезпечним для життя.

Вимога, озвучена ОСОБА_7 ОСОБА_5 мала категоричну форму, була конкретною, чітко визначеною та підтвердженою активними діями, які виразилися у заволодінні майном ОСОБА_7 та демонстрації йому предмета, схожого на дубинку.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, а саме у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я.
Судом не встановлено суттєвих порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_5 , суд вважає доведеною його вину в інкримінованому йому злочині.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує, що ОСОБА_5 будь-яких дій, які б свідчили по його каяття не вчинив, навпаки протягом всього судового розгляду заявляв про впевненість у правомірності свого вчинку.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Однак, не встановлено і обставин, які обтяжують його покарання.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, який не є тяжким, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий,на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, суд враховує позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні ОСОБА_5 суворого покарання.
А тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та обставин, які обтяжують його обтяжують, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, а самеу виді позбавлення волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, однак з максимальним іспитовим строком, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавленням волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 314,00 грн. (висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4293-19 від 07.11.2019 року).
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 355 КК Українита призначити йому покарання у виді у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
- рюкзак чорного кольору марки «UNDER ARMOUR», фотокартку, медичну довідку, дезодорант «OLD SPISE», штани джинсові «IM in extensor», пачку з під цигарок «STRONG», трудову книжку на ім`я ОСОБА_7 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_7 ;

- диск 4,7 GB, DVD-R, на якому знаходиться запис з камер відео спостереження, встановленої на автовокзалі в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області від 19.08.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 314 гривень 00 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1