Справа №635/4237/20
Провадження по справі 1-в/635/611/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Миргород Полтавської області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз29 травня 2018 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
20 липня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , як особи, яка довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 до державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» прибув з ДУ «УВІ 1 №27» м. Полтава 31 липня 2018 року. За час відбування покарання мав 2 (два) стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. Під впливом виховних заходів змінив свою поведінку на кращу. За сумлінну поведінку і ставлення до праці 3 (три) рази заохочувався адміністрацією установи, на теперішній час характеризується позитивно. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». «Підготовка до звільнення». За характером врівноважений, спокійний. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Згідно вироку Миргородського міськрайсуду Полтавської області від 29травня 2018 року до установи для виконання надійшла постанова про утримання коштів в рахунок виплати боргу по виконавчому провадженню в сумі 2481,07 гривень. За час відбування покарання із заробітної плати засудженого на сплату боргу утримано 2452,85 гривень. Згідно поданої заяви для дострокового погашення боргу, з особистого рахунку засудженого сплачено 28 гривень 22 копійки, таким чином, борг по виконавчому провадженню ОСОБА_4 сплачено повністю.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання начальника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року затверджено угоду від 29 травня 2018 року про примирення між представником потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 призначено за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року остаточне покарання у виді 3 років 1 місяців обмеження волі. Зараховано у строк відбуття покарання строк перебування обвинуваченого під ватрою з моменту затримання 20 квітня 2018 року до моменту доставки до установи відбуття покарання в розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі, відповідно до положень статті 72 КК України.
Вирок набрав законної сили 03 липня 2018 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 31 липня 2018 року, кінець строку 09 лютого 2021 року.

Судом встановлено, що засуджений з 31 липня 2018 року відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , погодженої начальником сектору СВПР майором внутрішньої служби ОСОБА_7 від 08 липня 2020 року, засуджений ОСОБА_4 до державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» прибув з ДУ «УВП №27» м. Полтава 31 липня 2018 року. За час відбування покарання має два випадки порушення вимог порядку відбування покарання. Під впливом виховних заходів змінив свою поведінку на кращу. За сумлінну поведінку і ставлення до праці 3 (три) рази заохочувався адміністрацією установи, на теперішній час характеризується позитивно. За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, приймає активну участь у проведенні ремонту житлових секцій відділень СПС. У відношенні до представників адміністрації виправного центру засуджений ОСОБА_4 ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги, приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі та активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, відповідно до ст. 66 Кримінально-виконавчого кодексу України. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений ОСОБА_4 бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». За характером засуджений ОСОБА_4 врівноважений, спокійний, у відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Засуджений ОСОБА_4 підтримує доброзичливі родинні зв`язки рідними шляхом телефонних розмов. Отримує посилки, передачі. Згідно вироку Миргородського міськрайсуду Полтавської області від 29 травня 2018 року заборгованість ОСОБА_4 сплачено повністю. Стан здоров`я засудженого ОСОБА_4 задовільний, на профілактичних обліках не перебуває. Вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 визнає, міру покарання вважає справедливою.

Адміністрація виправного центру вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
З довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 вбачається, що засуджений за час відбування покарання мав три заохочення 17 грудня 2018 року, 02 квітня 2019 року, 09 квітня 2020 року, а також два стягнення 14 січня 2019 року та 17 січня 2019 року, які погашені у встановленому законом порядку.

За довідкою про працевлаштування та нарахування засудженому ОСОБА_4 заробітної плати, останній був працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, проте відпрацював незначну кількість робочих днів.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Отже, враховуючи дані особової справи засудженого та довідки про стягнення та заохочення, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, суд доходить висновку, що виправлення засудженого не має систематичного характеру.

Враховуючи характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1