Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 грудня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Казанківська виправна колонія №93» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення його з місць позбавлення волі,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його з ДУ «Городищенська ВК (№96)».

Це рішення мотивоване тим, що ОСОБА_4 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі вироку Апеляційного суду м. Севастополя АР Крим від 26 листопада 2001 року, який переглядався Верховним Судом України, а копія цього вироку завірена належним чином у відповідності до вимог Інструкції з діловодства у Верховному Суді Автономної Республіки Крим, обласному, міжобласному, Київському і Севастопольському міських, районному (міському) судах, затверджена наказом Міністерства юстиції України №22/5 від 13.09.1997 року, яка діяла на час вказаних правовідносин.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нове рішення, яким звільнити його від безпідставного позбавлення волі.

На обґрунтування цих вимог засуджений зазначив, що розгляд заяви в режимі відеоконференції без його на те згоди порушує вимоги КПК щодо перевірки законності тримання під вартою і слідчим суддею було порушено 72-годинний строк, встановлений для перевірки таких заяв. Також зазначив, що слідчим суддею не було забезпечено участі належної сторони провадження, зокрема представника ДУ «Городищенська ВК №96».

Засуджений вказав, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва було встановлено втрату кримінальної справи з оригіналом вироку відносно нього, а це, на переконання апелянта, свідчить і про втрату юридичної сили вироком.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до частин 2-5 ст.206 КПК, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст.206 КПК надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст.206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Проте, як встановлено колегією суддів, ОСОБА_4 засуджений 26 листопада 2001 року Апеляційним судом м.Севастополя, АР Крим за п.п. «а», «і», «ж», «з» ст.93 КК України, ч.4 ст.187 КК України (в редакції Закону 2001 року), за ч.1 ст.15 ч.5 ст.185 КК України (в редакції Закону 2001 року), ч.1 ст.15 ч.1 ст.357 КК України (в редакції Закону 2001 року), ч.1 ст.263 КК України (в редакції Закону 2001 року), із застосування ст.42 КК України (в редакції Закону 1960 року) до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 05 вересня 2002 року цей вирок було змінено та частково перекваліфіковано злочинні дії ОСОБА_4 з ч.1 ст.15 ч.5 ст.185 на ч.1 ст.14 ч.5 ст.185 КК України. У частині призначеного покарання вирок було залишено без змін.

На даний час засуджений ОСОБА_4 переведений для відбування покарання з ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» до ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)».

З оглянутої особової справи №45-К04 засудженого ОСОБА_4 колегією суддів встановлено, що у томі 1 знаходяться дві копії вироку Апеляційного суду м. Севастополя АР Крим від 26 листопада 2001 року (а.с.12-37 та між сторінками 182 і 183). Вказані копії вироку пронумеровані, підшиті, наявна бірка із зазначенням кількості сторінок, підписом секретаря, на останній сторінці міститься відмітка «копія вірна», наявне прізвище головуючого судді та його підпис, а також є відбиток печатки Апеляційного суду м.Севастополь, тобто дане судове рішення завірено печаткою суду, що його ухвалив.

Ухвала Верховного Суду України від 05 вересня 2002 року також пронумерована, прошита, на останній сторінці містить прізвище та підпис головуючого судді у справі, напис «з оригіналом згідно», а також відбиток печатки Верховного Суду України (том 1, а.с.42-45).

За приписом п.7.6 Інструкції з діловодства у Верховному Суді Автономної Республіки Крим, обласному, міжобласному, Київському і Севастопольському міських, районному (міському) судах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №22/5 від 13.09.1997 року, яка була чинна на час завірення даного вироку (втратила чинність 11 квітня 2003 року), копії вироку, рішення чи ухвали, що набрали законної сили, виготовляються секретарем судового засідання, завіряються підписом судді з проставленням печатки суду та надсилаються за належністю. Якщо копія викладена на кількох аркушах, то ці аркуші мають бути прошнуровані і скріплені печаткою із зазначенням їх кількості.

Отже ОСОБА_4 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у колонії на підставі вироку суду, який набрав законної сили, тобто є чинним та виконується.

Разом з тим, покликаючись на те, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва було встановлено втрату кримінальної справи з оригіналом вироку відносно ОСОБА_4 , сторона захисту не змогла надати належним чином завірену копію цього рішення. Водночас, згідно відповіді начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» від 03.07.202о №07/20-20/к-17 на №К-17 від 19.06.2020 про розгляд заяви ОСОБА_4 , вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 05.09.2018 по справі №756/13134/16-к закрито розгляд заяви засудженого про відмовлення втрачених матеріалів кримінальної справи.

Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_4 є особою, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі вироку, який набрав законної сили, колегія суддів приходить до переконання, що у даному випадку слідчим суддею не було порушено 72-годинного строку для розгляду заяви в порядку ст.206 КПК України, а також проведення розгляду такої заяви у режимі відеоконференції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_4 не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 415 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його з місць позбавлення волі залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2