Єдиний унікальний № 500/7925/18
Провадження № 1-кп/946/18/20
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

26 серпня 2020 рокусуддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001813 від 23.08.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальної освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.06.1995 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.140 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.46-1 КК України відстрочити виконання приговору на 2 роки. Вирок вступив в законну силу 14.06.1995. На підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 15.09.1999 відповідно до ст. 5 ЗУ «Про амністію» від 16.07.1999, звільнений з Північного ІК Одеської області (№ 51) 17.09.1999;

-17.03.2005 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. 25.07.2005 вирок вступив в законну силу. 23.08.2007 звільнений з Стрижавської ІК Вінницької області (№81);

-01.12.2008 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

-18.02.2010 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. 25.05.2010 вирок вступив в законну силу. 21.08.2013 звільнений з Казанковської ІК Миколаївської області (№93);

-01.10.2018 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст. 162 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 31 серпня 2020 року.

Від прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що на теперішній час в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а також те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих тяжких злочинів проти власності, перебуваючи на іспитовому строці, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав, знову вчинив ряд злочинів проти власності середньої тяжкості, передбачені ч.2 ст.185 КК України, що свідчить про те, що останній в подальшому, у разу обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові злочини, а також з метою уникнення відповідальності може переховуватись від слідства та суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не заперечував, але просив суд застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

У свою чергу у судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувачений, знаходячись на домашньому арешті, свого часу порушив зобов`язання, залишив місце проживання та скоїв новий злочин.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, дійшов до наступного висновку.

Так, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст.199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, 17.12.2019 р. при обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було враховано усі наявні підстави для обрання вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на даний час не зникли.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, та, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 8, 177, 178, 183, 199, 201, 331, 369 - 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 жовтня 2020 року.
Строк дії наявної ухвали про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 23 жовтня 2020 року.
Копію ухвали направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику до відома.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Обвинуваченим ОСОБА_5 ухвала може бути оскаржена з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1