Справа № 675/2307/20
Провадження № 1-кс/675/457/2020
У Х В А Л А
"08" грудня 2020 р. м. Ізяслав

Слідчий суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - особи (фактичного користувача), щодо майна якого вирішується питання про арешт майна, розглянувши клопотання слідчого СВ Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 06.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
На розгляд слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області передано клопотання слідчого СВ Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000249 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , шляхом встановлення заборони на будь-яке користування, відчуження і розпорядження ним.

Обґрунтовуючи внесене клопотання, слідчий вказує, що 05.12.2020 року близько 22 години ОСОБА_4 та ОСОБА_7 здійснили крадіжку металобрухту з території ТОВ «БІО ЕЛЕКТРІКС», що розташоване по вул. Заводська, 1 в с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області.

Як зазначає в клопотанні слідчий, 06.12.2020 року ОСОБА_4 звернувся до органу досудового розслідування з письмовою заявою та добровільно видав свій автомобіль марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 , на який 05.12.2020 року було завантажено викрадений металобрухт, що належить ТОВ «БІО ЕЛЕКТРІКС», який було оглянуто, вилучене та постановою слідчого визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

На думку слідчого, на вказане майно, слід накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, оскільки воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, вказавши на те, що зазначене в клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. На думку слідчого з метою проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні існує потреба постановлення ухвали про арешт вилученого майна, так як подальше використання такого майна фактичним власником може призвести до спотворення або знищення слідів кримінального правопорушення. При цьому слідчий вказав, що органом досудового розслідування допускається можливість передачі фактичному користувачу на відповідальне зберігання автомобіля марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 із встановленням заборони йому відчуженнябудь-яким шляхом.

ОСОБА_4 особа (користувач), щодо майна якої вирішується питання про арешт вказав на відсутність необхідності в накладенні арешту на автомобіль яким користується та просив передати йому автомобіль на зберігання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого, особи-користувача щодо частини майна якої вирішується питання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Так, слідчим суддею встановлено, що 05.12.2020 року близько 22 години здійснено крадіжку металобрухту з території ТОВ "БІО ЕЛЕКТРІКС", що розташоване по вул. Заводська, 1 в с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області, до вчинення якої можуть бути причетними ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Як з`ясовано слідчим суддею, відомості по даному факту 06.12.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Слід констатувати, що 06.12.2020 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області з письмовою заявою та добровільно видав свій автомобіль марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 , на який 05.12.2020 року було завантажено викрадений металобрухт, що належить ТОВ «БІО ЕЛЕКТРІКС».

Як вбачається з матеріалів клопотання, автомобіль марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 було оглянуто та вилучено, про що свідчить протокол огляду від 06.12.2020 року.
При цьому у відповідності до постанови слідчого СВ Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 06.12.2020 року автомобіль марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000249.
Також слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належний ОСОБА_6 та перебуває у постійному користуванні ОСОБА_4 , що останній підтвердив і в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Матеріалами клопотання підтверджується, що 06.12.2020 року постановою про приєднання до кримінального провадження речових доказів вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, і, яке при цьому являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується, що з метою недопущення відчуження майна, з урахуванням можливості його подальшого використання в ході досудового розслідування в якості речового доказу, визнання такого доказу належним та допустимим, необхідно накласти арешт на дане майно.

На думку слідчого судді арешт зазначеного майна надасть можливість для всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, які мають суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження, а також забезпечить збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя вважає необхідним застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, шляхом заборони його відчуження, що не позбавить фактичного власника транспортного засобу права ним користуватися та забезпечить дотриманням його прав як законного користувача (володільця) цього майна, без заподіяння цим самим будь-яких ускладнень кримінальному провадженню.

Так, відповідно до частини 4 статті 170 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд зобов`язані застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною 6 ст. 100 КПК України визначено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При вирішенні питання про передачу автомобіля на відповідальне зберігання, слідчий суддя враховує в сукупності, зокрема, правову підставу для арешту автомобіля, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, зберігання речового доказу та недопущенні можливості його втрати або знищення, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення, шляхом встановлення заборони відчуження автомобіля марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, належного ОСОБА_6 та передачу його на відповідальне зберігання фактичному користувачу ОСОБА_4 , попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, що в повній мірі відповідатиме завданням та загальним засадам кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, належного ОСОБА_6 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження.

Передати на відповідальне зберігання фактичному користувачу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки ЗАЗ моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, що належний ОСОБА_6 , попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

У решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1