КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/255/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представника ТОВ «Кристал Трейдинг» - адвоката ОСОБА_6 та представника компанії Quadra Commodities SA адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року,
за участю
прокурора ОСОБА_8 ,
ТОВ «Кристал Трейдинг» - адвоката ОСОБА_6 ,
компанії QuadraCommoditiesSA адвоката ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представники ТОВ «Кристал Трейдинг» - адвокат ОСОБА_6 та компанії QuadraCommodities SA адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Представник ТОВ «Кристал Трейдинг» - адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого вказаного майна.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги представник ТОВ «Кристал Трейдинг» - адвокат ОСОБА_6 зазначає, про неповноту судового розгляду; невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт вказує на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2020 року задоволено частково клопотання про надання дозволу на проведення обшуку в складських приміщеннях, будівлях спорудах за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1, з метою виявлення та вилучення речей та документів підприємства, які мають значення для досудового розслідування, однак слідчим суддею не надано дозвіл на вилучення товару «насіння соняшнику» (митне оформлення якого здійснювало ТОВ «Кристал Трейдинг»). Тобто слідчий в порушення відмови слідчого судді надати дозвіл на вилучення товару «насіння соняшнику» фактично вилучив його, позбавивши ТОВ «Кристал Трейдинг» права володіння, користування, розпорядження майном. Однак ухвалюючи рішення про арешт майна слідчий суддя у оскаржуваному рішенні вказаному порушенню оцінки не надав.
Також апелянт зазначає, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано поза межами процесуального строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України та воно не відповідає положенням ст. 171 КПК України. Оскаржуване рішення було винесено з порушенням права особи на судовий захист, без участі адвоката, права оскарження дій органів державної влади, принципу верховенства права та змагальності.
Крім того апелянт зазначає, про відсутність події і складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. До клопотання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно не додані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, що є вимогою п.3 ч.2 ст.171 КПК України.
Представник компанії Quadra Commodities SA адвокат ОСОБА_7 на обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена слідчим суддею без достатніх на це підстав та з суттєвими порушеннями норм Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України).
Апелянт вказує на те, що слідчим 26.11.2020 року під час обшуку на складі ТОВ «ЧРП», орендованого ТОВ «Кристал Трейдінг», було тимчасово вилучено у тому числі окремо розташоване майно - насіння соняшника у кількості 454110 кг, що перебуває на території України в митному режимі транзит з Молдови через ТОВ «ЧРП», отримувачем та законним власником якого є компанія Quadra Commodities SA, Женева, Швейцарія. Вказаний транзитний вантаж QuadraCommoditiesSA оформлений в Одеській митниці ДФС декларантом ТОВ «ВЕЛ`Ю ПЕК» під фінансові гарантії сплати митних платежів.
Однак слідчий суддя, накладаючи арешт на майно компанії QuadraCommoditiesSA (Женева, Швейцарія) - відокремлену товарну партію насіння соняшника у кількості 454110 кг, не врахував всі обставини кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Апелянт звертає увагу суду також на те, що в даному клопотанні не зазначено а ні відомості про самого власника, а ні документи, що підтверджують право власності на майно окремо розташованої партії насіння соняшника у кількості 454110 кг, що є порушенням пункту 3 частини 2 статті 171 КПК України. Уклопотанні прокурора не зазначено перелік та види (за класифікатором УКТЗЕД та зазначенням якісних характеристик) майна, що належить арештувати, що є порушенням пункту 2 частини 2 статті 171 КПК України.
Також прокурор в поданих запереченнях зазначив, що відповідно до митних декларацій наданих представником Quadra Commodities SA: відправник ООО «Ростан Плюс», одержувач - QuadraCommodities SA, товар - насіння соняшнику, врожаю 2020 року, насипом, країна походження невідома. Загальна вага насіння соняшника становить 454110 кг. Проте, відповідно до контракту купівлі-продажу товару від 20.10.2020 № 201020-1, наданого представником QuadraCommodities SA, продавцем вказано: «OilamenTrade LTD», а покупцем: QuadraCommodities SA.
Дані порушення підтверджуються допитами співробітника Одеської митниці Держмитслужби, допитом співробітника Офісу великих платників податків, допитом директора ТОВ «Кристал Трейдинг», рапортом співробітника Офісу великих платників податків.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ТОВ «Кристал Трейдинг» - адвоката ОСОБА_6 , та компанії QuadraCommodities SAадвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Кристал Трейдинг» (код 40819729) у період 2020 року, здійснюючи митне оформлення товару «насіння соняшнику», що переміщується митною територією України в режимі «прохідного транзиту» з Молдови (відправник «TanleoS.R.L.») до Сполученого Королівства Великобританії (отримувач «OilamenTradeLTD»), порушуючи порядок транзитного митного оформлення внаслідок розвантаження такого товару, не здійснили його розмитнення на митній території України з метою ухилення від сплати митних, інших обов`язкових платежів, що призвело до ненадходження в бюджет коштів в особливо великих розмірах.
Приводом для внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення Одеської митниці Держмитслужби від 13.11.2020 та рапорт УПЕП Офісу ВПП ДФС від 13.11.2020 №1532/28-97-04-02.
Згідно інформації наданої працівниками Одеської митниці, на території вказаних складів знаходиться близько 2 000 000 кг товару «насіння соняшнику», які надійшли до порту в 80 транспортних засобах експедиторської компанії ТОВ «Кристал Трейдинг», за 80 транзитними митними деклараціями.
Дозвіл на вивантаження вищезазначеного товару з транспортних засобів та розміщення його на складах на території ТОВ «Чорноморський рибний порт» митним органом не надавався. У зв`язку із відсутністю у митного органу інформації про розміщення на складах порту товарів, що знаходяться під митним контролем, режим зони митного контролю та схоронність товарів, що передбачено ст. 332 Митного кодексу, митним органом не забезпечувалися. Тим самим при здійсненні вищезазначених відправок здійснено розміщення на комерційний склад партій товарів по яким не було оформлено доставку в митницю призначення.
В ході досудового розслідування проведено економічне дослідження №20/11-20-1 від 20.11.2020, яким встановлено, що посадовими особами ТОВ «Кристал Трейдинг» (код 40819729) в результаті порушення порядку транзитного митного оформлення внаслідок розвантаження товару «насіння соняшнику», що переміщувався митною територією України в режимі «прохідного транзиту» у автомобільних транспортних засобах, на здійснили його розмитнення на митній території України в період 2020 року, що призвело до несплати ввізного мита та податку на додану вартість на загальну суму 35 484 000 грн.
У зв`язку з тим, що існує сукупність підстав, розумних підозр вважати, що вказане майно може бути використане як доказом вчинення кримінального правопорушення слідчим слідчої групи винесено постанову від 27.11.2020 та визнано його речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження володільцем тимчасово вилученого майна є співзасновник і директор ТОВ «Кристал Трейдинг» ОСОБА_11 .
Дане клопотання прокурор направив на адресу суду поштовим відправленням через Укрпошта Експрес 28.11.2020 відповідно до штампу на описі вкладення та конверті.
03.12.2020 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.
Задовольняючи клопотання про арешт майна та накладаючи арешт на насіння соняшника у кількості 1596 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) тон слідчий суддя встановив наявність достатніх доказів того, що майно, зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме може бути майном, яке могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, тому слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучено у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: насіння соняшника у кількості 1596 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) тон.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також заслухано пояснення прокурора та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно можливо може бути майном, яке могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянтів.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування та накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що ухвалою про обшук не було надано дозвіл на вилучення товару «насіння соняшнику», мають місце, проте дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки в такому випадку, вилучене майно вважається тимчасово вилученим майном.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Однак клопотання прокурором про арешт тимчасово вилученого майна подано 28.11.2020, тобто з недотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі. Проте колегія суддів дану обставину не вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягла б за собою скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з обставин кримінального провадження, та з урахуванням того, що дана норма закону не передбачає не можливості розгляду клопотання про арешт майна, а лише регулює дії слідчого та прокурора, в разі не дотримання зазначеної норми закону.
Доводи апеляційних скарг щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.
Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4