УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року
м. Київ

справа № 759/10900/19
провадження № 51-437 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, задоволено в повному обсязі та стягнуто з нього на її користь майнову шкоду в розмірі 9000 грн.
2. За обставин, детально викладених у вироку, суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, 09 листопада 2018 року, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 та проводячи ремонтні роботи побачив пилосос, мікрохвильову піч, шліфувальну машину, монітор, музичний центр, які вирішив таємно викрасти. У денний час, продовжуючи знаходитись у її квартирі, скориставшись тим, що потерпіла відсутня, і ніхто не спостерігає за його діями, таємно викрав перелічене майно, яке належить ОСОБА_6 . Загальна сума матеріального збитку становить 9225 грн. Викрадене майно він заклав до ломбарду «Скарбниця», а отримані грошові кошти витратив на власні потреби.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 , застосувавши до засудженого положення статей 75, 76 КК.
4. При цьому захисник, зазначає, що суди попередніх інстанцій, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , не врахували всіх обставин, що пом`якшують призначене покарання.
Оцінка суду

5. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
6. Доводи касаційної скарги сторони захисту про суворість призначеного засудженому покарання, є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден захисник.
7. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
8. Як убачається з наданих до касаційної скарги судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із статтею 12 КК є середньої тяжкості; ставлення засудженого до вчиненого, який частково не визнав вини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про його особу, а саме те, що він неодружений, має малолітню дитину, пільгами не користується, не працює, має місце реєстрації та проживання у Вінницькій області, де проживає разом з матір`ю, за даними облікової документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним наглядом не перебуває, що свідчить про осудність, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та має незняту і непогашену судимість, тобто враховані обставини, на які посилається захисник в касаційній скарзі.
9. Отже, суд першої інстанції правильно призначив покарання ОСОБА_5 відповідно до приписів статті 65 КК, у межах, наближених до мінімальної санкції частини 2 статті 185 КК, тому колегія суддів вважає доводи касаційної скарги про призначення надто суворого покарання безпідставними.
10. Проаналізувавши рішення районного суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання та не знайшов підстав для призначення більш м`якого покарання. Апеляційний суд надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги сторони захисту, які аналогічні доводам касаційної скарги. Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.
11. За таких обставин, підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання за доводами, викладеними у касаційній скарзі захисника, касаційний суд не вбачає.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданої до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3