Дата документу 04.02.2021
Справа № 334/7164/18
Провадження № 1-кс/334/234/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУПН в Запорізькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0002201 від 04.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0002201 від 04.07.2018 за фактом шахрайського заволодіння чужим майном за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що за життя його батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від онкологічного захворювання, мав у власності об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 (який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0378).

В березні 2014 року його батьку стало зле і він різко почав втрачати зір на правому оці. Він був прооперований, але краще йому не стало. Під час подальшого медичного обстеження було встановлено, що у нього почалась тяжка стадія онкологічного захворювання (пухлина головного мозку). З 15.04.2014 по 30.05.2014 батько пройшов курс лікування у спеціалізованій лікарні в м. Донецьк, одна лікування позитивних результатів не принесло та йому ставало гірше. Ще у лікарні у нього відняло праву руку та ногу і він почав втрачати орієнтування на місцевості, він самостійно не міг навіть перейти вулицю. У нього стався інсульт і стан його здоров`я постійно погіршувався. Батько був правша, тому писав та виконував роботу вказаною рукою, ліва рука в нього була допоміжна і нею він не міг писати. Керувати автомобілем він також вже не міг.

В перших числах липня 2014 року батьку стало зле, він втратив рівновагу та впав. При цьому, він дуже сильно забився головою. Після вказаної травми батько взагалі перестав пересуватись та постійно лежав. Догляд за ним здійснювала його мати ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_5 ). В день народження матері, яке вони святкували ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батька вже було дуже погане самопочуття, він вже не міг писати та говорити, на запитання майже не відповідав. Його права рука зовсім перестала функціонувати і він намагався використовувати сою ліву руку, однак робив це вкрай важко.

Зі слів матері йому відомо, що з того часу, коли батько отримав травму та був прикутий до ліжка, до будинку почав приїжджати його молодший брат ОСОБА_7 зі своєю дружиною ОСОБА_8 та цікавився де знаходяться документи на майно батька, в тому числі на будинок в с. Степанівка Перша. На питання матері він пояснював, що він із дружиною хочуть допомогти переоформити на матір право власності на батькове майно поки він живий так як після смерті це буде зробити проблематично та дорого коштуватиме. Мати була зайнята доглядом за батьком, довіряла брату та не мала досвіду в питаннях юриспруденції. Саме цим і скористався його брат із дружиною.

Всередині липня 2017 року мати вирішила ознайомитися із документами на майно. Так, після ознайомлення з документами їй стало відомо, що 16.07.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , який належав на праві приватної власності батьку. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_10 (дружина молодшого сина ОСОБА_11 ), діючи від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_12 - приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 07.07.2014 за реєстр. № 2002 безоплатно передала у власність своєму чоловіку ОСОБА_11 вищевказаний житловий будинок.

Таким чином, відповідно до вищевказаного документу, 07.07.2014 його батьком ОСОБА_5 , який на той час через наявність раку головного мозку був фактично недієздатним та не усвідомлював значення своїх дій, був паралізованим (права рука та права нога не функціонували) було нібито видано довіреність ОСОБА_10 якою уповноважено розпоряджатись його нерухомим майном. В силу фізіологічних особливостей хвороби, яка спричинила параліч правої руки, підпис на вказаній довіреності (реєстр. № 2002) посвідченій приватним нотаріусом ОСОБА_12 його батьком ОСОБА_5 виконано бути не могло, від його імені підпис було виконано невідомою особою.

Внаслідок підробки підпису його батька в довіреності було незаконно передано право розпорядження його майном ОСОБА_10 та, як наслідок, позбавлено його права на частину майна як спадкоємця.

Допитана потерпіла ОСОБА_6 дала покази, аналогічні показам потерпілого ОСОБА_4 та пояснила, що за життя її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від онкологічного захворювання, мав об`єкти нерухомого майна, які розташовані за наступними адресами: АДРЕСА_1 , а також АДРЕСА_2 . Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:004:0378. Всі витрати на його будівництво, ремонтні роботи, та ввід у експлуатацію повністю оплачувала ОСОБА_6 та її чоловік.

Крім того, у неї від шлюбу із ОСОБА_5 , є два сина - ОСОБА_4 ,1966 р.н., та молодший ОСОБА_7 , 1973 р.н., які мешкали окремо від батьків із своїми родинами.

Починаючи з березня 2014 року, стан ОСОБА_5 почав різко погіршуватися у зв`язку із онкологічним захворюванням пухлиною головного мозку. Незважаючи на лікування, хвороба прогресувала і у чоловіка, який був правша, повністю відняло праву сторону тулуба, в тому числі нижню та верхню кінцівку. З того часу останній не то що не міг писати, навіть виразно висловитися, не впізнавав родичів, втрачав рівновагу та падав, а з червня 2014 року вів лежачий образ життя. За хворим чоловіком за місцем мешкання доглядала вона.

Після того, як у червні 2014 року її чоловік отримав травму голови та був прикутий до ліжка, одразу ж до їх будинку почав приїжджати її молодший син разом із своєю дружиною, та питати де знаходяться документи на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів сина, він хотів разом із дружиною допомогти переоформити на ОСОБА_6 право власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться у с. Степанівка, бо інакше, після смерті це буде дуже проблематично зробити та дорого коштувати. Окрім зазначених документів, останні взяли оригінал свідоцтва про шлюб, оригінал паспорту та ідентифікаційного коду, виданого на її ім`я та на ім`я ОСОБА_5 .

Приблизно в кінці липня 2014 року, до неї приїхав ОСОБА_11 , який віддав папку і сказав, що там знаходяться документи на нерухоме майно, і що він зробив все як і обіцяв, які вона поклала до шафи кабінету чоловіка, і протягом тривалого часу не відкривала.

В середині липня 2017 року, ОСОБА_6 після того як відносини із молодшим сином та невісткою різко погіршилися, вирішила подивитися які є документи на майно у зазначеній папці, однак коли відкрила шафу кабінету свого померлого чоловіка, то виявила відсутність всіх документів на нерухоме майно, яке розташоване в с. Степанівка Перша. Із документів, ОСОБА_6 , виявила в папці договір дарування житлового будинку та договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Вказані договори дарування, були посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського округу ОСОБА_9 , та внесені до реєстру нотаріальних дій (договір дарування будинку АДРЕСА_3 , договір дарування земельної ділянки № НОМЕР_1 ) від 16.07.2014. згідно зазначених договорів дарувальникам виступала її невістка ОСОБА_10 , яка діяла ніби то на підставі нотаріально посвідченої довіреності приватним нотаріусом Запорізького міського округу ОСОБА_12 від 07.07.2014 - №2002.

Після ознайомлення з документами їй стало відомо, що 16.07.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , який належав на праві приватної власності її чоловіку. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_10 (дружина молодшого сина ОСОБА_11 ), діючи від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_12 - приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 07.07.2014 за реєстр. № 2002 безоплатно передала у власність своєму чоловіку ОСОБА_11 вищевказаний житловий будинок.

Таким чином, відповідно до вищевказаного документу, 07.07.2014 її чоловіком ОСОБА_5 , який на той час через наявність раку головного мозку був фактично недієздатним та не усвідомлював значення своїх дій, був паралізованим (права рука та права нога не функціонували) було ніби-то видано довіреність ОСОБА_10 якою уповноважено розпоряджатись його нерухомим майном. В силу фізіологічних особливостей хвороби, яка спричинила параліч правої руки, підпис на вказаній довіреності (реєстр. № 2002) посвідченій приватним нотаріусом ОСОБА_12 , її чоловіком ОСОБА_5 виконано бути не могло, від його імені підпис було виконано невідомою особою.

З цих підстав слідчий звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме, до оригіналу довіреності від 07.07.2014 реєстр. № 2002 якою ОСОБА_5 уповноважив управляти і розпоряджатись майном гр-ку ОСОБА_10 та документів, які подані нотаріусу для вчинення вказаної нотаріальної дії.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав просив суд задовольнити його з метою проведення почеркознавчої експертизи та прийняття законного і неупередженого процесуального рішення, перевірки фактичних обставин по справі.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Звертаючись з даним клопотанням, слідчий залишив поза увагою ту обставину, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку). Неправильне розуміння органом досудового розслідування положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження.

Так, слідчий суддя, згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 5, 6, 7 ч. 2 ст. 160 КПК у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів повинні бути зазначені значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, що не доведено слідчим.

Зазначені у клопотанні підстави є сумнівними, долучені копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання є недостатніми, таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про надання доступу до речей і документів обґрунтовано лише формально, до нього не додано жодного доказу на обґрунтування доводів, зазначених в клопотанні, що має наслідком відмови в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 110, 233, 234, 237 КПК України,слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУПН в Запорізькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0002201 від 04.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але на неї може бути подано заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1