У Х В А Л А

"23" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення експертизи у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000745 від 05.08.2016 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, установив:

на розгляді у даному місцевому суді на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_7 ОСОБА_4 було заявлено письмове клопотання про проведення комплексної судової фоноскопічної експертизи фонограм звукозапису телефонних переговорів та фонограм відео реєстратора, оскільки, на думку сторони захисту, указані відео- та звукозаписи являються монтажем і зроблені, можливо, із копій та фрагментів текстів із використанням звукозапису голосу ОСОБА_7 або шляхом їх фальсифікації.

Відповідно такі, як відео, так і звукозаписи є змонтованими, а тому вони не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

Інші учасники провадженні зі сторони захисту у вирішенні заявленого клопотання покладись на розсуд суду, уважами за можливе задовольнити з підстав вказаних заявником.

Сторона обвинувачення заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки захисник на жодну з обставин регламентованих КПК України для проведення експертизи не зі слався, а необхідність проведення експертизи обумовлює тим, що, на його суб`єктивну оцінку показань учасників процесу, указані докази є неприйнятними.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові доводи клопотання сторони захисту та безпосередньо матеріали самого провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Частиною 1 статті 242 КПК регламентовано, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання (частина перша статті 242 в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін).

Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 чинний з 15.12.2017 у той час, як у даному провадженні відомості унесено в реєстр в 2016 році, а тому його норми не застосовуються до цієї справи.

Відповідно до ст. 242 КПК у попередній редакції експертиза проводиться експертом якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

У судовому засіданні встановлено, що захисник просить призначити проведення експертизи так, як
(1) відео та звукозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, бо є, можливо, змонтованими;

(2) відео та звукозаписи викликають сумнів у їх достовірності через імовірність монтажу (фальсифікації).

Щодо першої підстави (відсутність можливості у наданих матеріалах набуття статусу належних та допустимих доказів), то слід зауважити, що з цієї передумови, на думку суду, дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки не містить, у відповідності до ст. 332 КПК в собі відомостей передбачених ст. 242 КПК, для з`ясування, яких саме обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, необхідно спеціальні знання, оскільки саме до компетенції суду, а не експерта, належить питання оцінки доказів з точки зору їх належності та допустимості згідно положень ст. 94 КПК, а саме за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення з урахуванням того, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Тобто, у даному випадку стороною захисту сформовано своє клопотання про провеедння експертизи з підстави (1) без урахуванням положень ст.ст. 242, 332 КПК, у зв`язку з чим воно, за своєю суттю в цій частині є сумнівним,оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», зокрема заявником не визначено підставу для проведення експертизи регламентовану ст. 242 КПК, не враховано те, що комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання) на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, а не з метою усунення певних сумнівів в учасників процесу, перевірки якості наданих сторонами доказів, тобто фактичної оцінки наявних у провадженні доказів.

Щодо другої підстави (відео та звукозаписи викликають сумнів у їх достовірності), то слід зауважити таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 КПК, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд призначити відповідну експертизу цього документа.
Тобто, зазначена стаття визначає правову підставу для проведення експертизи - існування сумнівів у достовірності певного документа.
Термін «достовірний» тлумачиться в українській мові як такий, що не викликає сумніву, цілком вірний, точний та є синонімом прикметника «вірогідний» - який не викликає сумніву.
Вірогідність - це суб`єктивна впевненість особи, яка оцінює докази, в існуванні чи відсутності певних фактів.
Однак, під час дослідження файлів у судовому засіданні стороною захисту не було наведено обставин, що підтверджували б твердження про недостовірність цих документів.
В тому числі, захист не вказав на певні фрагменти відеозапису, що свідчили б про застосування монтажу, вилучення з відео певних фрагментів, що мають істотне значення для встановлення обставин цього провадження, тощо, обмежуючись лише загальними посиланням на невідповідність вказаних записів, тобто висловлюючи свої припущення щодо наявності можливих (гіпотетичних) ознак монтажу.
Під час дослідження інформації, що міститься на зазначених магнітних носіях, не установлено даних про те, що відео- та аудіо- інформація є непослідовною, містить неприродні паузи чи переривається, також захист не вказував на невідповідність міміки осіб, звукового ряду чи на існування інших невідповідностей, які б могли свідчити про монтаж аудіо-, відео- файлів.

Разом з тим, відповідно до ст. 359 КПК заяву про підробку звуко- і відеозаписів суд розглядає в порядку, передбаченому для розгляду заяв про підробку документів, а саме, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа (ч. 3 ст. 358 КПК).

Таким чином, за змістом положень статей 358, 359 КПК сумніви щодо достовірності звуко- чи відеозапису, що дають підстави для призначення експертизи, мають ґрунтуватись на відтворенні таких записів.

Однак судом в чергове зауважується, що сторона захисту не навела конкретних аргументів на обґрунтування наявності ознак монтажу, а обмежились тільки самим повідомленням про це.

Водночас, під час відтворення аудіо- та відеозаписів судом не було виявлено ознак порушення їх безперервності чи наявності у їх змісті неприродних пауз.

При вирішенні питання про достовірність цих матеріалів необхідно й зважати на те, що такі файли є електронними документами.
Відтак, на відміну від письмових документів, електронний не має постійної прив`язки до певного матеріального носія інформації, тому один і той же документ (файл) може існувати в ідентичному вигляді на різних носіях.
Так, у частині 3 ст. 99 КПК законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще й його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Безпідставним є ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документу.
Характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.
Згідно з ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 березня 2010 року № 8 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», електронний документ - це документ, інформація в якому подана у формі електронних даних і для використовування якого потрібні засоби обчислювальної техніки.
Для виконання завдань кримінального провадження, з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8).

Відповідно до ст. 7 цього Закону, у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Питання ідентифікації електронного документа як оригіналу можуть бути вирішені або повноважною особою, яка його створила (обчисленням контрольної суми файлу або каталогу з файлами (CRC-суми, hash-суми) чи накладенням цифрового підпису).
Відповідно перенесення файлів на флеш-носій не свідчить про їх сумнівність, неточність чи те, що файли спотворені, містять викривлену інформацію.

Твердження щодо можливого здійснення технічного втручання та редагування запису, не спираються на будь-які об`єктивні дані щодо таких припущень.
Аудіо-, відеограми не містять ознак фальшування (підробки), які б сприймались органами слуху та зору.
Ознаки монтажу не підтверджені будь-якими іншими доказами у справі, не обґрунтовуються відповідними технічними висновками спеціалістів.
Об`єктивних даних про такі факти суду стороною захисту не надано.

Як наслідок, підсумовуючи наведене та виходячи з того, у поданому клопотанні, як на обставину, якою обґрунтовується необхідність призначення комп`ютерної технічної експертизи відео-, звукозаписів, значиться лише сумнів, щодо оригінальності наданого стороною обвинувачення відеозапису проведення НСРД та висловлено припущення щодо можливого монтажу цього відеозапису.
Суд зазначає, що будь-яке клопотання, в тому числі і про призначення експертизи має бути обґрунтоване та мотивованим.
Сумніви щодо оригінальності відеозапису результатів НСРД мають ґрунтуватися не лише на припущеннях, а й на сукупності ознак, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в обґрунтованості таких сумнівів.
Тим паче, що під час відтворення аудіо- та відеозаписів результатів НСРД судом не було виявлено буд-яких невідповідностей, переривань, пошкоджень записів, які б могли свідчити про монтаж аудіо-, відео файлів.
Таким чином, Суд дійшла висновку, що у поданому клопотанні не наведено жодного переконливого доводу про існування обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження та для з`ясування яких необхідні спеціальні знання.
На думку суду, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Цих обставин у даній справі не установлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242, 332, 350, 358, 359, 369-372, 376 КПК України, Законом України "Про судову експертизу", Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення експертизи у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000745 від 05.08.2016.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17.00 год. 28.12.2020.

С у д д я Оксана БІРСА