н/п 1-кп/766/2749/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

цивільного позивача: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Херсона, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0003297 від 05.10.2019 р., за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, неповнолітніх утриманців не маючого, працюючого інженером конструктором МДМЕМ м. Миколаїв, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку),
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 05.10.2019 р. близько 11:30 години, керуючи технічно-несправним автомобілем «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , експлуатація якого згідно п. п. 31.4, 31.4.2 «А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР) заборонена, рухаючись по вул. Українській в м. Херсоні, за напрямом від пр. Ушакова до вул. Ладичука, знаходячись на перехресті з вул. Кременчуцькою, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, порушуючи вимоги п. п. 2.3 «Б», 10.1, 11.3, 16.13 ПДР, перед початком зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч на вул. Кременчуцьку, не надав дорогу автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулось зіткнення із зазначеним транспортним засобом.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров?я. вказані наслідки перебувають в причинному зв?язку з порушенням вимог п. п. 2.3 «Б» (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 10.11 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), 11.3 (на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу), 16.13 (перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов?язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч) ПДР водієм ОСОБА_6 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, як не визнав і заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Дав показання про те, що 05.10.2019 р. рухався на своєму автомобілі «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі сторони пр. Ушакова в бік вул. Ладичука по вул. Українській. Окрім нього в автомобілі в якості пасажирів були його племінники та дружина брата, які попросили звернути до дитячої обласної лікарні на вул. Кременчуцька. Пригальмував перед перехрестям і зупинився, збираючись повернути ліворуч, щоб дати дорогу автомобілям, які рухались назустріч. Коли зібрався виконати маневр повороту, то на нього «вискочив» інший автомобіль, оскільки був сильний дощ (навіть очисники скла не допомагали), то зреагувати не встиг і зіткнення не уникнув. Зазначив, що дійсно можливо перед виконанням маневру трохи заїхав на зустрічну смугу метра на пів, але якби автомобіль «Toyota» рухався з меншою швидкістю, то зіткнення не було б. Автомобіль побачив вже безпосередньо перед ударом. Чи рухався автомобіль «Toyota» по своїй смузі не знає, але він точно їхав по самому краю своєї смуги. Зазначив, що його автомобіль до зіткнення був нерухомим, а тілесні ушкодження у потерпілої виникли через те, що вона привстала, а через контактування автомобілів не втрималась на ногах і впала.

Вважає, що його дії не могли спричинити настання дорожньо-транспортної події, оскільки його автомобіль перед зіткнення стояв. У разі визнання його винуватим просив не позбавляти прав на керування автомобілем, крім того зазначив, що сума штрафу є завеликою, а тому він буде позбавлений можливості її сплатити вачасно.

Потерпіла ОСОБА_7 дала суду показання про те, що 05.10.2019 р. в денний час вона в якості пасажира на задньому сидінні за водієм в автомобілі під керуванням ОСОБА_6 їхала від пр. Ушакова в бік вул. Ладичука в м. Херсоні. Того дня був сильний дощ. Вони мали повертати ліворуч з вул. Української на вул. Кременчуцьку (дитяча обласна лікарня). Зупинились на перехресті, щоб пропустити зустрічний транспорт, було ввімкнено покажчик повороту.

Спочатку автомобіль «Toyota» не було видно на перехресті і перед ним через сильний дощ, але він з?явився раптово і відбулось зіткнення. Побачила його фактично в момент безпосереднього контактування транспортних засобів. До моменту зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_6 не рухався, а лише трохи вивернув колеса в бік повороту (вліво). Внаслідок ДТП у неї був закритий перелом ключиці.

Факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної події підтверджено висновком експерта №221 від 23.06.2020 р., відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_7 у останньої виявлено закритий перелом правої плечової кістки, який виник від травматичної дії тупим предметом, не виключено 05.10.2019 р. в салоні автомобіля при зіткненні з іншим автомобілем і відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров?я.

Проте, не зважаючи на заперечення обвинуваченого, вина останнього підтверджена наступними дослідженими та перевіреними судом доказами.

Показами свідка (цивільного позивача) ОСОБА_8 , який пояснив, що 05.10.2019 р. в денний час їхав на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado 150» в якості водія зі швидкістю не більше 40 км/год. Був сильний дощ. Рухався по вул. Українській зі сторони вул. Ладичука в бік пр. Ушакова. Пересікаючи вул. Кременчуцьку за пішохідним переходом (для нього) на вул. Кременчуцьку перед ним різко ліворуч повернув автомобіль «Nissan» як потім з`ясувалось під керуванням обвинуваченого. Вказаний автомобіль побачив ще в момент перетинання перехрестя. Удар в його автомобіль прийшовся в ліву передню частину. Автомобіль під керуванням ОСОБА_6 повертаючи ліворуч фактично зрізав кут повороту, виїхавши на його смугу руху, що і призвело до зіткнення, яке відбулось саме в його смузі майже на пішохідному переході позначеному «зеброю». Коли «Nissan» розпочав маневр повороту, то він зі свого боку намагався уникнути зіткнення, а тому вивернув праворуч.

Зазначив, що в автомобілі «Nissan» були запітнілі вікна і взагалі не було видно, що там відбувається. На його переконання автомобіль ОСОБА_6 рухався по середині дороги. Уточнив, що побачив автомобіль «Nissan» ще під`їхавши до перехрестя і склалось враження, що він рухається прямо, проте він став поступово зміщуватись ближче до центру дороги, після чого різко повернув ліворуч.

Показання як свідка, так і обвинуваченого в частині місця дорожньо-транспортної події, напряму руху обох автомобілів до зіткнення, характеру їх зіткнення, підтверджено протоколом огляду місця поліції від 05.10.2019 р. з фото таблицею до нього, в якому зафіксовано місце, де відбулась дорожньо-транспортна подія: вул. Українська на перехресті з вул. Кременчуцькою в м. Херсоні; наявність на перехресті дорожніх знаків: 2.3 (головна дорога), 2.1 (дати дорогу), 5.35 (пішохідний перехід); загальна ширина дорожнього покриття: 10.4 м.; вид та стан покриття: асфальтобетон мокрий; локалізація пошкоджень обох транспортних засобів: «Nissan Vanette» - пошкодження передньої частини, а саме: пошкодження решітки радіатора, пошкодження переднього бамперу, деформація капоту, пошкодження лівого блоку фари головного світла, деформація лівого переднього крила; «Toyota Land Cruiser Prado 150» - пошкодження передньої лівої частини, а саме: пошкодження переднього бамперу зліва, лівого боку фари головного світла, лівого середнього крила. Протокол містить додаток у вигляді план-схеми, де відображено розташування транспортних засобів після зіткнення, а також відстань на якій вони розташовані по відношенню до сталих об`єктів.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.04.2020 р., відповідно до якого слідча дія була проведена за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , також підтверджено показання як обвинуваченого, так і свідка. Зміст проведеної слідчої дії співвідноситься з показами наданими суду.

Так під час слідчого експерименту ОСОБА_8 продемонстрував, що рухався відносно правого краю проїжджої частини на відстані 0,7 м. Також продемонстрував, що автомобіль «Nissan» до моменту зміни напряму руху знаходився на відстані 3 м. від лівого борту автомобіля до лівого краю проїжджої частини. Також ОСОБА_8 показав траєкторію руху автомобіля «Nissan» з моменту зміни напряму руху до моменту зіткнення, яку було внесено до план-схеми. Крім того останній також проїхав на експериментальному автомобілі по раніше визначеній траєкторії зі швидкістю, з якою рухався автомобіль «Nissan», час з якою він подолав визначену відстань склала 1,43 с., 1,17 с. та 1,3 с.

Аналогічні відомості були встановлені і за показаннями ОСОБА_6 , які також були занесені до план-схеми до протоколу слідчого експерименту.

Показання свідка ОСОБА_8 про те, що зіткнення автомобілів відбулось в його смузі для руху підтверджено висновком експерта №19-711 від 08.01.2020 р., відповідно до якого в умовах події, що розглядається автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , передньою лівою частиною первинно контактував з передньою частиною автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під кутом близько 140 (+/-) градусів (приблизне взаємне положення в момент входу в контакт і відлік кута вказані на схемі № НОМЕР_3 у фото таблиці, що додається до висновку).

Можна стверджувати, що зіткнення транспортних засобів мало місце на проїзній частині вул. Української у м. Херсоні, в смузі для руху відносно напрямку руху автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту ДТП.

Висновок експерта №20-319 від 20.05.2020 р. дає можливість дійти висновку порушення яких саме вимог ПДР мало своїм наслідком настання дорожньо-транспортної події і хто саме з водіїв міг запобігти настанню відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілої. Так згідно зазначеного висновку у розглянутих дорожньо-транспортних умовах дії водія автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , регламентувались вимогами п. п. 10.1, 11.3, 16.13 ПДР.

Водій автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в даній дорожньо-транспортній ситуації, згідно заданими слідством вихідними даними, шляхом виконання вимог п. п. 10.1, 11.3 та 16.13 ПДР мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди.

У розглянутих дорожньо-транспортних умовах дії водія автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , регламентувались вимогами п. 12.3 ПДР. Водій автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в даній дорожньо-транспортній ситуації, згідно заданими слідством вихідними даними, шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічної можливості запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки в розглянутих умовах настання даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а водій «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи вимоги п. п. 10.1, 11.3, 16.13 ПДР, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді, то з експертної точки зору фактичні дії водія автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що не відповідали вимогам п. п. 10.1, 11.3 та 16.13 ПДР, перебувають у безпосередньому причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, проведені наступні дослідження експерта спростовують ту обставину, що будь-які несправності обох автомобілів могли вплинути на настання відповідних наслідків.

Згідно висновку експерта №19-709 від 08.01.2020 р. робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди знаходилися в працездатному стані, забезпечувала водієві технічну можливість здійснювати його гальмування з відомою йому ефективністю аж до зупинки, при цьому в зазначеній системі не малося несправностей, які могли б зумовити раптове для водія відведення автомобіля або відмова системи.

Рульове керування досліджуваного автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди знаходилося в працездатному стані, забезпечувало водієві технічну можливість контролювати напрям руху автомобіля, при цьому у зазначеній системі не малося несправностей, які могли б зумовити раптове для водія відведення автомобіля або відмова системи.

Ходова частина досліджуваного автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди перебувала в працездатному стані і не мала несправностей, які могли б зумовити раптову для водія відмову системи, втрату керованості або некероване відведення автомобіля від заданого водієм напряму руху.

Фари головного світла досліджуваного автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди перебували в працездатному стані при умові їх увімкнення у відповідний режим роботи (ближнього чи дальнього світла)

Згідно висновку експерта №19-710 від 08.01.2020 р. робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди знаходилися в працездатному стані, забезпечувала водієві технічну можливість ефективно знижувати швидкість аж до зупинки, при цьому в зазначеній системі не малося несправностей, які могли б зумовити раптову для водія відмову системи, втрату керованості або відведення автомобіля від заданого водієм напрямку руху.

Рульове управління досліджуваного автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди перебувало в технічно несправному стані.

Дослідженням встановлена величина люфту рульового управління в 35,3 градуса, що є порушенням п. п. 31.3, 31.4.2 «а» ПДР. Дана несправність виникла задовго до моменту ДТП і могла бути своєчасно усунута під час належного технічного обслуговування рульового управління досліджуваного автомобіля, так як вона об`єктивно була відома водієві автомобіля. На підставі проведених досліджень слід зазначити, що на момент дорожньо-транспортної пригоди рульове управління автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебувало в технічно несправному стані, проте забезпечувало водієві, з відомою йому ефективністю, можливість контролювати напрям руху автомобіля та здійснювати рух по наміченій траєкторії.

Ходова частина досліджуваного автомобіля «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди заходилася в працездатному стані і не мала несправностей, які могли б зумовити раптову для водія відмову системи, втрату керованості або некероване відведення автомобіля від заданого водієм напрямку руху.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не зважаючи на повне невизнання ОСОБА_6 своєї вини, його позиція спростовується сукупністю перевірених та досліджених в судовому засіданні доказів, які повністю узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого кримінального правопорушення. Досліджені судом докази є належними та допустимим з точки зору статей 85, 86 КПК України, ставити їх під сумнів підстав немає.

Оцінюючи позицію як обвинуваченого, так і потерпілої в тій частині, що автомобіль «Nissan» до моменту зіткнення не рухався, суд її до уваги не приймає, оскільки наведене спростовується показами свідка ОСОБА_8 , а також характером отриманих обома автомобілями пошкоджень та розташуванням обох автомобілів після зіткнення, з якого можна дійти висновку, що дійсно ОСОБА_6 почав виконання маневру не виїхавши на середину перехрестя, щоб мати можливість зайняти смугу для руху, в яку здійснював поворот. Крім того, обвинувачений підтвердив, що не виключає факту свого виїзду на зустрічну смугу. Наведені вище обставини та характер контактування (зіткнення) автомобілів ставить під сумнів версію обвинуваченого, що саме водій «Toyota» допустив порушення вимог ПДР. Слід також зазначити, що ситуація, за якої наступила дорожньо-транспортна пригода, навіть за умови перевищення швидкості водієм ОСОБА_8 , є первинною на відміну від інших факторів, про що в першу чергу свідчить висновок експерта щодо обставин дорожньо-транспортної події.

А тому суд не приймає показання обвинуваченого до уваги і вважає їх обраним способом захисту, який фактично ґрунтується лише на показаннях обвинуваченого та потерпілої, яка є родичкою обвинуваченого, і яка не змогла дати чітких та послідовних показів щодо обставин зіткнення автомобілів, лише наполягаючи на відсутності руху у автомобіля «Nissan» до моменту зіткнення.

При вирішенні заявлених позовних вимог суд приходить до наступних висновків.
Цивільним позивачем ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов про стягнення 80 тисяч гривень з ТДВ «Експрес Страхування» та 66278 гривень з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди. Також просив стягнути з обвинуваченого на його користь судові витрати в розмірі 1984 гривень.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2020 р. ТДВ «Експрес Страхування» визнано цивільним відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1888 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 р. в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 р. у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є більшими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Дослідивши докази на обґрунтування заявлених цивільним позивачем позовних вимог, суд приходить до таких висновків.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована у ТДВ «Експрес Страхування» (поліс №АО/4177531), яка і має нести відповідальність за цивільно-правовими зобов`язаннями останнього. Відповідно до умов полісу ліміт відповідальності за заподіяну майну шкоду становить 100 тисяч гривень. Таким чином відносини між ОСОБА_6 та ТДВ «Експрес Страхування», яким було застраховано автомобіль «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону №1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до висновку №АВє-300 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 01.11.2019 р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 152138,89 гривень. Вартість матеріального збитку, звіданого з технічної точки зору власнику досліджуваного автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) становить 118048,56 гривень.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 суд приймає за основу фіскальний чек № від 22.04.2020 р. на суму 17458 грн., товарний чек №1-04-20 від 03.04.2020 р. на суму 108820 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру №1492 від 24.04.2020 р. на суму 20000 грн., оскільки наведені витрати жодною із сторін кримінального провадження не оспорювались.
Таким чином вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_8 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_6 , перевищує ліміт розміру страхового відшкодування, тому з обвинуваченого, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та розміром страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ТДВ «Експрес Страхування» (постанова Верховного Суду від 15.10.2020 р. справа №755/7666/19).
Крім того Верховний Суд в постанові від 28.02.2018 р. у справі №757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.
Отже ПДВ, про яке зазначено в цивільному позові, в сумі 20 тисяч гривень входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто ОСОБА_8 після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту, а відповідно вказана сума не може бути включена до суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, враховуючи принцип диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 становить 46278 гривень, а з ТДВ «Експрес Страхування» 80 тисяч гривень.
Суд не погоджується із запереченнями ТДВ «Експрес Страхування» щодо неможливості розгляду цивільного позову ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження, враховуючи таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. (справа №465/4621/16-к) положення ч. 1 ст. 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої підозрюваним (обвинуваченим чи неосудною особою).

Тому в контексті ч. 1 ст. 128 КПК України юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого може бути ТДВ «Експрес Страхування», адже саме вони виступають юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність перед особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди і яка має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити до неї цивільний позов.

Крім того визначений Законом №1961-ІV порядок звернення потерпілого до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України суд стягує на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. В той же час ОСОБА_8 потерпілим в даному кримінальному провадженні не визнавався, а тому згідно вказаної норми підстав для стягнення суми витрат на залучення експерта в розмірі 1984 грн. не вбачається.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відомостей про негативні характеристики відносно якого суду надано не було. Також суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений вживав заходів до відшкодування шкоди потерпілій, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше притягувався, проте в силу ст. 89 КК України вважаться особою раніше не судимою. Таким чином, з огляду на викладене, обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом встановлено не було.

Оцінюючи позицію прокурора щодо призначення основного виду покарання у вигляді штрафу суд враховує таке. З роз`яснень, що містять в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається наступне: призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його межі, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо. Тому з огляду на ту обставину, що ОСОБА_6 під час судових дебатів, незважаючи на офіційне працевлаштування, висловив сумнів щодо реальної можливості вчасно оплатити штраф, суд не вважає за можливе призначити відповідне покарання.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 286 КК України, пов`язане із обмеженням волі, зі звільненням від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Оцінюючи необхідність призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує наступне.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які помякшують і обтяжують покарання, та особу винного (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14).

Так, під час судового розгляду потерпіла жодних претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не висловила, а навпаки фактично намагалась сприяти обвинуваченому уникнути відповідальності. Правопорушення, вчинене ОСОБА_6 не було спричинено внаслідок грубого порушення вимог ПДР, такого як наприклад перебування стані алкогольного сп?яніння тощо. Заперечення своєї вини ОСОБА_6 скоріш за все мало характер неналежної оцінки обстановки на проїжджій частині, що мала місце 05.10.2019 р. Отже, суд вважає за можливе не застосовувати відносно обвинуваченого додаткове покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано лише з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання подальшого незаконного відчуження майна третім особам, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню судові витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 124, 174, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

* Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 6155 (шести тисяч ста п`ятдесяти п?яти) гривень 20 (двадцяти) копійок.

* Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09.10.2019 р. (№ провадження 766/20158/19), а саме: 1. автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_8 ; 2. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

* Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2019 р. (№ провадження 766/20158/19), а саме: 1. автомобіль «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_6 ; 2. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Речові докази:
1. автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вважати повернутими власнику, а саме: ОСОБА_8 .

2. автомобіль «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 вважати повернутими власнику, а саме: ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ «Експрес Страхування» на користь ОСОБА_8 80000 (вісімдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування шкоди, завданої майну.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 46278 (сорок шість тисяч двісті сімдесят вісім) гривень в рахунок відшкодування шкоди, завданої майну.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1