Справа № 160/325/19 Провадження №11-кп/802/631/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: продовження строку запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2020 задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 05 вересня 2020 року включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.129 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права. Просить рішення суду скасувати і постановити нове, яким звільнити з-під варти ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили скасувати ухвалу, звільнивши ОСОБА_7 з-під варти, прокурора, який апеляцію заперечив і просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст.197 КПК України регламентовано, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового та сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
У кримінальному провадженні № 0000194 від 12 червня 2018 року, яке перебуває на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбаченихч.1 ст.115, ч.1 ст.129 КК України.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Місцевим судом у достатній мірі встановлено підстави для продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які за ступенем тяжкості належать до категорії нетяжких та особливо тяжких, а санкція останнього передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 15 (п`ятнадцяти) років

Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що обвинувачений раніше не судимий.
Однак, у матеріалах провадження відсутні будь-які відомості, які свідчили б про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, а саме офіційної роботи і легальних доходів.
Також під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкриміновані йому злочини в стані алкогольного сп`яніння, та в побуті зловживає спиртними напоями, за місцем свого проживання характеризується посередньо.
Даних на спростування наведених обставин не були надано стороною захисту і суду апеляційної інстанції.
Крім того, апеляційний суд вважає, раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки, враховуючи тяжкість покарання та кількість здобутих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, він може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в даному кримінальному провадженні, так як свідки та потерпілі і даному кримінальному провадженні в одному й тому ж населеному пункті. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення стверджується тим, що після вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 . 10.06.2018 ОСОБА_7 , через три місяці, а саме 18.09.2018 погрожував вбивством своєму односельчанину, чим вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.129 КК України. Враховуючи наведені обставини, а саме те, що обвинуваченому відомі показання свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, які проживають з ним в одному селі, з урахування виду та розміру можливого покарання за особливо тяжкий злочин, суд апеляційної інстанції вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 може також і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, заявлені прокурором ризики не зменшилися та продовжують існувати.
Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що в ході судового слідства не доведено вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 , то вони не заслуговують на увагу, так як відповідно до кримінального процесуального законодавства на даному етапі провадження, а саме під час перевірки законності судового рішення про продовження строку запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції позбавлений законної можливості встановлювати доведеність винуватості чи невинуваті обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за якими він обвинувачується відповідно до обвинувального акту.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи захисника жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, не спростовують здобутих доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без змін.

Головуючий

Судді