ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/69/21 Справа № 206/817/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000053 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
- 17.03.2020 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2020 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки - виконувати самостійно.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 12 529 грн. гривень на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 17.02.2020 року.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він в ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , домовився надати останньому послуги з комплексної мийки його автомобіля марки «SKODA» моделі «OCTAVIA TOUR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_9 , на раніше оговорений з ОСОБА_8 час, тобто 16.01.2020 о 08.27 годин, пригнав свій автомобіль марки «SKODA» моделі «OCTAVIA TOUR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 , бежевого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , до гаражу № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Лада» по вул. Рибальській, 1, в м. Дніпро, де залишив разом з ключем, ОСОБА_8 для проведення комплексної мийки.
Цього ж дня, приблизно о 09.49 годин, знаходячись на території гаражу № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Лада» по вул. Рибальській, 1, в м. Дніпро, визначивши як об`єкт свого злочинного посягання автомобіль «SKODA» моделі «OCTAVIA TOUR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 , бежевого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, у цей же день та час, ОСОБА_8 перебуваючи у тому ж місці, достовірно знаючи, що власник автомобіля ОСОБА_9 покинув територію гаражного кооперативу, не маючи права керувати вказаним автомобілем, скориставшись наявністю ключів від замку запалювання, сів за кермо та шляхом запуску двигуна привів автомобіль «SKODA» моделі «OCTAVIA TOUR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 , бежевого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , в дію, після чого керуючи зазначеним транспортним засобом, поїхав на ньому вулицями м. Дніпра, тим самим умисно, протиправно незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, всупереч волі його власника ОСОБА_9 .
Далі, 16.01.2020 у період часу з 09.49 годин по 10.07 годин, ОСОБА_8 пересуваючись на автомобілі «SKODA» моделі «OCTAVIA TOUR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 , бежевого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , у невстановленому в ході досудового розслідування місці, потрапив на вищевказаному автомобілі в дорожньо-транспортну пригоду, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №19/104-10/2/40 від 12.02.2020, матеріальну шкоду на загальну суму 12 529 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 виражає свою незгоду з даним рішенням суду, вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушеннями ст. 409, 410, 411 КПК України, оскільки, на його думку, у ньому були змінені як його покази, так і покази потерпілого ОСОБА_9 і його дружини.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечувала проти задоволення даної апеляції.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а покази учасників судового провадження судом змінені є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Апеляційним розглядом встановлено, що судове слідство у справі проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, судом не допущено. Відповідно не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за ч.2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носіїв інформації фіксування судового провадження та журналів судових засідань встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, суд обґрунтовано послався на показання під час судового розгляду самого обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також на матеріали письмових документів, а саме протокол огляду місця події від 16.01.2020 року з фото таблицею, висновок експерта № 19/104-10/2/22 від 23.01.2020 року, висновок експерта № 19/104-7/3/103 від 27.01.2020 року, висновок експерта № 19/104-10/2/40 від 12.02.2020 року, протокол огляду відеозаписів від 11.02.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту від 14.02.2020 року з відеозаписом до нього, а також на переглянутий в судовому засіданні відеозапис з камер відеоспостереження гаражного кооперативу «Лада» за 17.01.2020 року.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, попри визнання обвинуваченим вини лише в частині пошкоджень, наявних на автомобілі, підтверджуються викладені у вироку висновки суду про наявність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 надав суду пояснення з приводу того, що 16.01.2020 року йому зателефонував клієнт записатись на мийку сказав, що буде о пів на дев`яту. Коли прийшов до гаражу то взяв ключі від автівки, відчинив ворота та загнав автівку, через 40 хвилин прийшла донька, жінка попросила відвезти її, тому він взяв автомобіль потерпілого виїхав на вул. Іларіонівську до зупинки, та по дорозі попав у дорожньо-транспортну пригоду, після чого відвіз автівку назад та повідомив потерпілому про те, що трапилось.
Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що домовився помити автівку, залишив ключі сусіду та поїхав по справах, сказав, що забере автівку о 13:00 год., проте біля 11 години йому подзвонила жінка, сказала, що автомобіль розбили, коли приїхав з роботи чекали на іншого учасника ДТП та ніхто не приїхав. Пройшов у сторожку передивився по камерам і побачив, як обвинувачений виїхав з гаражного кооперативу на цілій автівці, а через 17 хвилин повернувся на розбитій. Ключі від автомобіля залишав виключно для того, щоб автомобіль загнали та вигнали до гаражу для повної мийки.
Дані показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що ОСОБА_13 вранці приїхав та передав ключі, сказав, що через 30 хвилин буде мийник, якому слід передати ключі. Автівку ОСОБА_14 залишив приблизно за 10 метрів від воріт мийки, через деякий час він (свідок) передав ключі ОСОБА_8 , а ввечері побачив поліцію.
Вищенаведені свідчення узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що у січні місяці він бачив, як ОСОБА_8 їхав за кермом «Шкоди» по вул. Іларіонівській у м. Дніпро.
Не суперечать викладеному раніше і покази свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що ОСОБА_8 мешкає у його гаражі безоплатно, йому не було відомо, що той надавав послуги з мийки автомобілів.
Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочину, у показаннях потерпілого та свідків не вбачається. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий чи свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні. Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілого та свідків, висновки експертизи та інші письмові докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій апеляції.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме:
- протоколом огляду місця події від 16.01.2020 року з фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR, бежевого кольору, д/н НОМЕР_2 , який знаходиться на території г/к Лада, за адресою: м. Дніпро, вул. Рибальська, 1, гараж № НОМЕР_3 . На момент огляду на автомобілі маються механічні пошкодження у вигляді вм`ятини переднього правого крила та пошкодження лакокрасочного покриття, подряпини на передній пасажирській двері по всій її довжині вертикально у кількості 3-х ліній. На задній правій двері маються подряпини та пошкодження лакокрасочного покриття. В ході огляду з водійських дверей виявлено два сліди папілярних візернуків (т. 1 а.п. 20-24);
- висновком експерта № 19/104-10/2/22 від 23.01.2020 року, відповідно до якого середньо-ринкова вартість колісного транспортного засобу марки "Skoda Octavia Tour", 2007 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , бежевого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 16.01.2020 року складає 185261,72 грн (т. 1 а.п. 30-33);
- висновком експерта № 19/104-7/3/103 від 27.01.2020 року, відповідно до якого два сліди папілярних узорів пальців рук розмірами 18х23 мм та 19х33 мм, які відкопійовані на два відрізки прозорої липкої стрічки розмірами 19х49 мм, 19х48 мм, відповідно, вилучені 16.01.2020 року в ході проведення огляду місця події біля буд. № 1 по вул. Рибальській в м. Дніпро, автомобіля марки "Skoda Octavia Tour", 2007 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , бежевого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , залишені відповідно безіменним та середнім пальцями лівої руки особи дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.п. 38-45);
- висновком експерта № 19/104-10/2/40 від 12.02.2020 року, відповідно до якого сума матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля марки "Skoda Octavia Tour", 2007 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , бежевого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , станом на момент проведення дослідження, складає 12529 грн (т. 1 а.п. 51-66);
- протоколом огляду відеозаписів від 11.02.2020 року та переглянутим в судовому засіданні відеозаписами з камер відеоспостереження гаражного кооперативу «Лада» за 17.01.2020 року, на першому файлі зафіксовано як автомобіль сірого кольору д/н НОМЕР_2 , за кермом якого сидить чоловік, який проїжджає та повертає наліво, після чого зникає з ракурсу запису, при цьому візуального автомобіль пошкоджень не має, на другому файлі не виявлено з д/н НОМЕР_2 , на третьому записі на моменті запису 23.01 сек. в правій частині ракурсу зображання, з`являється автомобіль сірого кольору д/н НОМЕР_2 , який здає задом ліворуч, після цього повертає праворуч та зникає з ракурсу запису. При цьому за кермом автомобіля перебуває чоловік, на передньому правому кріслі наявний пасажир, візуально автомобіль пошкоджень не має. На четвертому записі в центральній частині ракурсу камери наявний проїзд між гаражами, на моменті запису 07.22 сек. в лівій нижній частині ракурсу зображення, з`являється автомобіль сірого кольору д/н НОМЕР_2 , який їде та повертає праворуч, при цьому на автомобілі на правому передньому крилі та правій передній двері наявні ушкодження у вигляді ум`ятини та подряпин, після цього автомобіль зникає з ракурсу запису (т. 1 а.п. 84-85, 87);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.02.2020 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_8 на місце показав та розказав про обставини скоєння злочину, маршрут його руху, також обставини дорожньо-транспортної пригоди за його участі (т. 1 а.п. 125-128).
Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Що ж стосується доводів апелянта в частині його непричетності до інкримінованого злочину, а саме відсутності умислу на заволодіння транспортним засобом, колегія суддів вважає їх певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню, та повністю погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до відповідних свідчень ОСОБА_8 та цілком правильно зазначив, що обвинувачений усвідомлював, що автомобіль належить іншій особі, проте протиправно поза волею власника, оскільки потерпілий не надав йому дозволу користуватись автомобілем, від`їхав від місця, де повинен був його помити, та поїхав по своїх справах, в той час як дане кримінальне правопорушення є закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись внаслідок запуску двигуна чи буксирування.
Отже, аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_8 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
Колегія суддів вважає, що, давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 289 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_8 невмотивовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому доводи обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.
Що ж стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
З огляду на матеріали кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з реальним його відбуттям в ізоляції від суспільства, за відсутності підстав для застосування положень ст..ст. 69,75 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Таким чином, на думку колегії суддів, вимоги закону суд першої інстанції виконав і належним чином обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання. Наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені відповідними документами. При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Отже, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого такою, що не підлягає задоволенню.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4