КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2020 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2020 року, клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування додаткового покарання задоволено та звільнено останнього умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року.

На вказану ухвалу суду прокурор Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2020 року як незаконної, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановлення апеляційним судом нової ухвали, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 слід відмовити, в зв`язку з тим, що в порушення вимог ч. 7 ст. 539 КПК України останній 24 березня 2020 року звернувся до місцевого суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тобто раніше як через рік з дня винесення ухвали Київським апеляційним судом про відмову в задоволенні його клопотання з цього самого питання - про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання, не відбувши фактично половини строку покарання, адже право на звернення до суду мало б настати після 25 березня 2020 року (у разі відсутності попередніх рішень судів), а засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду 24 березня 2020 року.
Крім того, вказуючи на незаконність оскаржуваної ухвали Макарівського районного суду Київської області від 14.04.2020 року, якою було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апелянт зазначає, що при розгляді вказаного клопотання поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що ОСОБА_6 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого загинула людина і вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року йому призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного вироком суду додаткового покарання та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2017 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання залишено без зміни.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2018 року ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 12.12.2017 року змінено, зараховано ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 30.07.2016 року по 01.08.2016 року та з 22.08.2016 року по 12.09.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 29.08.2018 року засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року на 2 роки 333 дні.
25.09.2018 року ОСОБА_6 був взятий на облік Макарівського районного відділу з питань пробації для виконання додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09.09.2019 року за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , останнього було звільнено умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року.
Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 10.03.2020 року за апеляційною скаргою прокурора вищезазначену ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09.09.2019 року скасовано, постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання відмовлено.

24.03.2020 року засуджений ОСОБА_6 повторно звернувся до Макарівського районного суду Київської області з новим клопотанням, в якому посилаючись на вимоги ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, просив звільнити його умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у зв`язку з його сумлінною поведінкою та виправленням.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14.04.2020 року вказане клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволено і останнього звільнено умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на три роки, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що на момент розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, останній відбув більше половини строку додаткового покарання, що він сумлінно відбув основне покарання призначене вироком суду за вчинення необережного тяжкого злочину та намагається якомога швидше соціалізуватися та бути корисним своїй сім`ї, батькам, суспільству, а тому, оцінивши наявні у провадженні докази, дійшов висновку, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, здійснює підприємницьку та волонтерську діяльність, характеризується позитивно, не порушує порядок та умови відбування покарання.
Крім того, на спростування доводів прокурора та представника Макарівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області,які під час судового розгляду, посилаючись на положення ч. 7 ст. 154 КВК України, заперечували проти заявленого засудженим ОСОБА_6 клопотання, вказуючи на відсутність підстав для повторного звернення з аналогічним клопотанням, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що положення ч. 7 ст. 154 КВК України регулюють порядок та умови внесення установою (органом) виконання покарань подання до суду про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, яке може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а оскільки в даному випадку клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вносилось не установою (органом) виконання покарань, а самим засудженим, постанова про відмову в даному випадку відсутня, а тому вищевказана норма КВК України застосуванню не підлягає.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не грунтується на вимогах кримінального процесуального закону, зокрема положеннях ст.537, 539 КПК України, які регламентують питання, що вирішуються судом під час виконання вироків та порядок вирішення судом цих питань.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

За приписами ч.7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 10.03.2020 року за апеляційною скаргою прокурора скасовано ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09.09.2019 року постановлену за результатами розгляду аналогічного клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року та відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування додаткового покарання.

Проте засуджений ОСОБА_6 , незважаючи на вищезазначену ухвалу суду про відмову в задоволенні його клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання, що набрала законної сили, 24.03.2020 року знову звернувся з аналогічним клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування додаткового покарання, тобто раніше як через рік і ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14.04.2020 року вказане клопотання, без врахування вимог ч. 7 ст.539 КПК України, було задоволено та безпідставно звільнено останнього умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2020 року скасуванню, з ухваленням нової ухвали апеляційним судом, якою з урахуванням положень ч. 7 ст. 539 КПК України у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування додаткового покаранняу виді позбавлення права керування транспортними засобами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та звільнено його умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 від 24.03.2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3