Справа № 473/3361/20
Номер провадження1-кп/473/82/2021
ВИРОК
іменем України

"09" лютого 2021 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисник адвокат ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000201 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, працює охоронцем в ФОП « ОСОБА_7 », не одружений, згідно ст.89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2020 року близько 21:00 години, більш точний час не встановлено, за адресою АДРЕСА_3 на території споруд ФОП « ОСОБА_7 » біля приміщення пропускного пункту охорони між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалась сварка. Під час сварки у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , перебуваючи в положенні стоячи обличчям ззаду до ОСОБА_6 та тримаючи в правій руці господарські граблі, умисно наніс останньому один удар дерев`яним держаком граблів в область голови, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на межі тім`яної, лобної та скроневої ділянок справа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 не визнав пред`явлене обвинувачення та пояснив, що 11.09.2020 року близько 09 години вечора він був у сторожці. ОСОБА_6 виїжджав з території на мопеді та попросив зачинити ворота, він відмовився, оскільки це не входить в його компетенцію. ОСОБА_6 поставив мопед та пішов до нього у сторожку, конфліктував та стукнув його в плече рукою. Вони виходили із сторожки, сталася лайка. ОСОБА_6 накинувся на нього з кулаками. Він взяв граблі та захищаючись, наніс один удар в голову потерпілому, розташовуючись до потерпілого спереду. Від нанесених потерпілим пошкоджень в нього опухла рука. Викликали поліцію, швидку, його допитали. Приїхав керівник охорони, він був тверезий. Зранку він звернувся у лікарню і у нього було діагностовано перелам руки. Стверджував, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому, так як захищався. Вдарив ОСОБА_6 держаком граблів, коли потерпілий йшов на нього, потерпілий в момент спричинення удару стояв до нього обличчям.

В судових дебатах як обвинувачений так і його захисник просили виправдати ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням, оскільки обвинувачений перебував у стані необхідної оборони, так як потерпілий молодший за віком та сильнішій фізично. Вказали, що потерпілий спричинив обвинуваченому тілесні ушкодження у вигляд переламу руки.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що того дня увечері о 21 год. він, коли виїжджав з території бази, попросив охоронця відчинити ворота. Охоронець ОСОБА_4 почав висловлюватись нецензурною лайкою, у руках у нього він побачив кухонний ніж. Потім обвинувачений наніс йому ззаду удар граблями, коли він йшов до свого мотоцикла. Він упав, з рани йшла кров. Волошин викликав поліцію і швидку. Працівники швидкої оглянули пошкодження, були садно і гематома від удару. До лікарні він не поїхав, оскільки рана не була рваною. Зробив експертизу. Набряк пройшов, а гематома ні.

На питання прокурора потерпілий пояснив, що мав місце словесний конфлікт, обвинувачений в той момент був п`яний та агресивний, тримав у руках кухонний ніж, який потім викинув. Скандал між ними стався на території бази, на відстані десь 7 метрів між ворітьми та приміщенням охорони. Граблі, якими йому було нанесено ушкодження, він побачив вже після того, як було нанесено удар. Після спричинення ушкоджень граблі зламались.

На питання захисника потерпілий пояснив, що тілесних ушкоджень обвинуваченому він не спричиняв і зараз відносно нього відсутні кримінальні провадження з приводу нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що коли вони виїжджали з території бази, то потерпілий ОСОБА_6 рухався першим на мотоциклі, а він рухався за ним на машині. Побачив, що ОСОБА_9 вдарив потерпілого по голові граблями. Вони вийшли і надали ОСОБА_10 першу медичну допомогу. ОСОБА_9 наніс удар потерпілому, коли той знаходився до нього спиною. Бачив, як було нанесено цей удар. Потім ОСОБА_11 почав бігти, а ОСОБА_12 за ним. Мала місце конфліктна ситуація і вони їх розбороняли, оскільки ті шарпали один одного. Удар було нанесено граблями, держак після цього тріснув навпіл. Удар було нанесено потерпілому в голову в правий бік, текла кров і потерпілому надавали допомогу працівники швидкої.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що коли вони виїжджали ввечері з території бази, то він побачив, що коли ОСОБА_12 розташовувався лицем до воріт, йому нанесли удар граблями по голові. Від чого потерпілий присів. ОСОБА_14 побіг першим надавати допомогу. А він взяв аптечку і побіг теж надавати допомогу, яка була потрібна ОСОБА_15 . Вказав, що обвинувачений ОСОБА_16 працює охоронцем на території, де вони орендують склад, а ОСОБА_15 водієм. На момент події було ще не темно, відстань була десь 50 метрів. ОСОБА_15 був лицем до воріт, а ОСОБА_16 наніс йому удар ззаду чимось по голові. Потім вже вони побачили, що то були зламані граблі. Від удару потерпілий присів, а вони зупинили авто і побігли надавати потерпілому допомогу. Допомогу надавав він, ОСОБА_12 в той момент сидів і на голові в нього була гуля та текла кров. Руслан викликав поліцію та швидку. Вареник був поруч.

В ході дізнання за даним провадженням в результаті проведення слідчих дій були встановлені обставини справи, що були підтверджені такими документами та висновками експертиз.

Так, згідно із протоколом огляду місця події від 11.09.2020 року, проведеного дізнавачем за участю понятих і спеціаліста, під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_3 було вилучено господарський інвентар - граблі в несправному стані, які постановою дізнавача від 12.09.2020 року було визнано речовим доказом та згідно із квитанцією передано для зберігання до Вознесенського ВП.

Наявність у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які перебувають у причинному зв`язку із діями обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.242 КПК України фактичними даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта №373 від 15.09.2020 року, згідно із яким на основі даних судово-медичного огляду у ОСОБА_6 було виявлено садно на межі тім`яної, лобної та скроневої ділянок справа. Садно виникло від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, на що вказують форма та розміри садна. Не виключається вірогідність утворення садна в час, вказаний постраждалим 11.09.2020 року біля 21.00 год. Згідно Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року пункт 2.3.5. садно відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію садна, виключається вірогідність утворення садна внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню Не виключається вірогідність утворення садна від удару по голові держаком від граблів.

В ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту ухвалою суду 11 січня 2021 р. було призначено проведення судово-медичної експертизи, виконання якої було доручено експерту Вознесенського міжрайонного відділення Миколаївського обласного відділення СМЕ - ОСОБА_17 , на вирішення якої поставлено питання:

як розташовувалися нападаючий і потерпілий у даному кримінальному провадженні в момент нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

чи могла особа, що спричинила тілесні ушкодження, в момент їх спричинення, перебувати позаду потерпілого.

Згідно висновку експерта №24 від 21.01.2021 року на основі даних судово-медичного дослідження «Висновку експерта» №373 від 15.09.2020 р. на ім`я ОСОБА_6 та приймаючи до уваги відомі обставини справи, експерт прийшов до висновку: мали місце:

1. Садно на межі тім`яної, лобної та скроневої ділянок справа. Садно виникло від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, на що вказують форма та розміри садна. Не виключається вірогідність утворення садна в час вказаний постраждалим 11.09.2020 р. біля 21:00 год. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року пункту 2.3.5. садно відноситься до легких тілесних ушкоджень.

2. Враховуючи локалізацію садна, виключається вірогідність утворення садна внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню.

3. Враховуючи локалізацію садна, найбільш вірогідно постраждалий знаходився обличчям чи правою стороною голови до травмуючого предмета.

4. Не виключається вірогідність знаходження особи, яка завдала тілесні ушкодження постраждалому, зі сторони спини більш справа відносно постраждалого в момент спричинення тілесних ушкоджень.

Таким чином, висновки експертиз №373 від 15.09.2020 року та №24 від 21.01.2021 року щодо локалізації тілесних ушкоджень, їх тяжкості та механізму виникнення відповідають показам потерпілого та свідків про обставини спричинення таких ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, прокурором було надано протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 від 24.09.2020 року, який і на стадії дізнання надав покази, аналогічні тим, що і в ході судового розгляду, про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень. Дані цього протоколу сторонами не оспорювалися і спростовані вони не були.

При оцінці доказів за даним кримінальним провадженням суд враховує положення ч.1 ст.94 КПК України про те, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Достатність доказів - це можливість суду покласти їхню сукупність або один із них в основу процесуальною рішення. Ця ознака доказів застосовується тільки щодо певної їх сукупності (ч.1 ст.94 КПК).

У даній справі сукупність доказів з точки зору їх достатності (а саме покази потерпілого, свідків, документи та висновки експертиз) поза розумним сумнівом свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 дійсно вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ст.ст.89 та 94 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд не приймає до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_18 про те, що він наніс потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження, здійснюючи свій захист та в стані необхідної оборони, з огляду на таке.

Згідно із ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Версія обвинуваченого ОСОБА_4 про здійснення ним захисту від нападу потерпілого ОСОБА_6 в стані необхідної оборони, окрім показів самого обвинуваченого, - іншими доказами підтверджена не була. Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13 не підтвердили такі обставини. Вказали, що обвинувачений наніс удар потерпілому, коли той розташовувався до нього спиною. Таким чином, удар було нанесено умисно та не з метою захисту. Крім цього, вказані свідки не підтвердили напад на обвинуваченого з боку потерпілого. Навпаки вони вказали, що першим протиправні дії вчинив обвинувачений. Не підтвердив і потерпілий того, що він в момент спричинення тілесних ушкоджень перебував обличчям до обвинуваченого.

Крім того, стороною захисту жодними доказами не було підтверджено факт спричинення потерпілим обвинуваченому тілесних ушкоджень у вигляді переламу руки, зокрема не надано висновку СМЕ згідно вимог п.2 ч.2 ст.242 КПК України, даних про порушене стосовно ОСОБА_6 кримінальне провадження за вказаним фактом чи будь-яких інших доказів, окрім пояснень самого обвинуваченого ОСОБА_4 . Тому суд не вбачає підстав для застосування у даному провадженні положень ст.36 КК України.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого - встановлено не було.

Щодо даних про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно головою вуличного комітету та посередньо дільничим; не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; а також те, що вчинене ОСОБА_4 правопорушення є кримінальним проступком проти здоров`я особи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень можливе у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до п.2-1 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: 2-1) особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Речові докази, а саме господарський інвентар - граблі в несправному стані, які зберігаються у Вознесенському ВП, - знищити.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1