Справа № 456/3893/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1239/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року задоволено клопотання прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та продовжено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Калуш Івано-Франківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

строк тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто до 30 листопада 2020 року включно. Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України, визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 126 120 (сто двадцять шість тисяч сто двадцять) гривень. У випадку звільнення ОСОБА_6 з-під варти на ОСОБА_6 покладено такі обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками, по даному кримінальному провадженні, за винятком необхідності викликаної в судовий розгляд; носити електронний засіб контролю.
На ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати. Вважає таку незаконною та необґрунтованою, ухваленою всупереч вимогам закону. Вважає, що прокурор, який подавав клопотання про продовження запобіжного заходу підлягає відводу на підставі п.3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, проте скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі Стрийської місцевої прокуратури.

Від захисника ОСОБА_8 , який був належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі захисника.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає з таких підстав.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.
Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.
Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, до кожного учасника кримінального провадження застосовується належна правова процедура та гарантується право на перегляд судового рішення в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 456/3893/20 на розгляді Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 30 листопада 2020 року включно, із визначенням застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 126 120 (сто двадцять шість тисяч сто двадцять) гривень.
Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а відтак може уникати кримінального переслідування; не має стійких соціальних зв`язків, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема за корисливі злочини.
При цьому, судом було враховано ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , вік та стан його здоров`я, відсутність будь-яких медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі.
Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Правових підстав для скасування ухвали суду (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.
Щодо твердження апелянта про те, що прокурор, який подавав клопотання про продовження запобіжного заходу підлягає відводу на підставі п.3 ч. 1 ст. 77 КПК України, то колегія суддів звертає увагу, що заява про відвід прокурора ОСОБА_7 була предметом розгляду у суді першої інстанції, про що ухвалена вмотивована відмова.

Доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, й судовий розгляд у справі не завершено.
При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
УхвалуСтрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4