ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3975/19 Номер провадження 11-кп/814/662/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження № 0001109 від 06.05.2019 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солошине, Кобеляцького р-ну, Полтавської області, українця, гр.. України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 119 та ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,-

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставин

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 119 та ч. 2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання

За ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту строком на 4 місяці

За ч. 1 ст. 119 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким остаточно визначино покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на утримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з часу його затримання тобто з 21.02.2020 року

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 400 000 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком суду обвинуваченим вчинено злочини за таких обставин.

ОСОБА_6 03.05.2019, в денний час доби, перебуваючи неподалік магазину «Смак», що розташований за адресою: м. Полтава, пров. Хорольський, 9, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно завдав не менше одного удару рукою стиснутою в кулак, в голову ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани нижньої губи справа, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Окрім цього, ОСОБА_6 03.05.2019 року близько 17:10 год., перебуваючи неподалік магазину «Смак», що розташований за адресою: м. Полтава, пров. Хорольський, 9, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, не маючи наміру на позбавлення життя ОСОБА_11 , діючи з необережності, а саме злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді його смерті, хоча у вказаній ситуації повинний був і міг їх передбачити, діючи в обстановці, що склалась, та з урахуванням характеристики місця події, ігноруючи елементарні заходи обережності, які застосовуються у процесі безпосереднього спілкування людей один з одним, завдав не менше одного удару правою рукою стиснутою в кулак в голову ОСОБА_11 .. Після чого, останній не втримавшись на ногах, впав на землю, вдарившись потиличною частиною голови об асфальтове покриття та отримав в результаті цього при падінні тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, рани, крововиливи голови, м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні з наявністю крововиливу в потиличній ділянці з права, крововилив під тверду мозкову оболонку в скроневій ділянці з права з переходом на потиличну ділянку з права та зліва у вигляді темно-червоних згортків крові рихло запаяних з твердою мозковою оболонкою об`ємом до 20,0 мл, крововилив під м`яку мозкову оболонку скронево-тім`яно-потиличній долі правої півкулі; потиличній долі лівої півкулі; в обидві мигдалини мозочку, забій головного мозку в проекції черепно-мозкових ядер правої півкулі, які за своїм характером являються прижиттєвими, які стосовно живої особи носять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, що призвели до смерті ОСОБА_11 .

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 12:10 год. в реанімаційному відділенні Комунального підприємства "Перша міська клінічна лікарня Полтавської міської ради", ОСОБА_11 помер, не приходячи до тями.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Апеляційний перегляд вироку здійснюється за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах адвокат в апеляційних скаргах просять вирок суду скасувати , а провадження за ч. 1 ст. 119 КК України закрити за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу даного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на хибність показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та упереджене ставлення прокурора , зокрема , безпідставне оголошення його в розшук.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі викладає версію подій сторони захисту , згідно з якою ОСОБА_15 наносив потерпілому тільки декілька ударів та після цього конфліктів між ними не було. Потерпілий оступився і впав , де вдарився потиличною частиною голови. Після отримання вказаного ушкодження він і помер. Адвокат як і його підзахисний спростовують показання свідка ОСОБА_12 , зазначаючи , що вони упереджені і

не узгоджуються з іншими доказами.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували .

Від потерпілої ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційні скарги сторони захисту.

Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити з наведених в них підстав.

Прокурора , потерпіла та представник потерпілої заперечували з приводу задоволення апеляційних скарг.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційних скарг , колегія суддів доходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за які він засуджений , ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку.

Винуватість у вчиненні злочину , передбаченого ст.125 ч.2 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється , не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів , виходячи із приписів статті 404 ч.3 КПК України.

Що стосується доводів апеляційних скарг про відсутність доказів вчинення обвинуваченим злочину , передбаченого ст.119 ч.1 КК України , про невідповідність висновків суду фактичним обставинам , колегія суддів вважає їх непереконливими.

Так , заперечуючи свою причетність до вчинення злочину , обвинувачений та його захисник посилаються на суперечливість показань свідка ОСОБА_16 щодо фактичних обставин та в розрізі висновків СМЕ щодо тілесних ушкоджень , які були виявлені у потерпілого , неузгодженість його показань із показаннями інших свідків у справі , а зокрема свідка ОСОБА_17 .

Аналізуючи зазначені доводи апеляцій та відхиляючи їх , колегія суддів виходить з такого.

Об`єктивна сторона злочину передбаченого ст.119 КК України характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.

Злочин вважається закінченим з моменту настання смерті людини.

Із суб`єктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинено внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. Вид необережної вини на кваліфікацію злочину, що розглядається, не впливає. Проте його встановлення є необхідним для оцінки ступеня суспільної небезпечності вчиненого, а також для правильного відмежовування даного злочину від умисного вбивства і випадкового спричинення смерті.

При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Як встановлено судом першої інстанції , обвинувачений ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_11 один удар рукою стиснутою в кулак в голову від якого останній впав , вдарившись потиличною частиною голови об асфальтове покриття , отримав тяжкі тілесні ушкодження , як небезпечні для життя в момент спричинення та помер.

Факт перебування о 17-00 годин біля кафе «Смак», тобто на місці події , обвинуваченим не заперечується.

Безпосереднім свідком вказаних подій , нанесення удару , був ОСОБА_16 .

Із показань вказаного свідка судом першої інстанції було встановлено , що 03.05.2019 близько 17-ї години він перебував разом із своєю дружиною ОСОБА_18 неподалік магазину «Смак» і бачив , як обвинувачений ОСОБА_6 завдав одного удару в голову ОСОБА_11 від якого останній впав та вдарився головою об асфальт.

Вказані показання свідок ОСОБА_16 підтвердив під час слідчого експерименту за його участю. При цьому , він досить детально показав та продемонстрував механізм нанесення удару потерпілому , механізм його падіння.

Свідок ОСОБА_18 пояснювала суду , що вона бачила поруч один одного обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 і бачила як останній падав із прискоренням. При цьому , вона наголошує , що поруч із ОСОБА_11 не було нікого окрім ОСОБА_6 .

Колегія суддів звертає увагу на узгодженість вказаних свідчень , їх логічність , послідовність , взаємодоповнюваність.

Та обставина , що свідок ОСОБА_18 не бачила безпосереднього удару , що був нанесений обвинуваченим , не применшує значимість її свідчень , як одного із доказів , які покладені судом в основу обґрунтування своїх висновків.

Решта свідків обвинувачення , на які послався суд першої інстанції , а зокрема ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 також , зокрема , підтверджують факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в момент подій у стані алкогольного сп`яніння та поруч із ОСОБА_11 .

Колегія суддів не погоджується із доводами авторів апеляцій , що у свідка ОСОБА_16 є причини для оговору обвинуваченого , оскільки у нього був конфлікт із його дружиною і він дає суперечливі свідчення.

В цьому контексті колегія суддів акцентує увагу на тому , що свідок ОСОБА_16 хоч і є основним свідком подій , проте не єдиним. Його свідчення повністю узгоджуються із свідченнями інших свідків на які послався суд першої інстанції. До того ж , щодо продовження існування конфлікту між обвинуваченим та ОСОБА_18 дружиною свідка ОСОБА_16 , сама ОСОБА_18 заперечує. Отже відсутні підстави , які могли б викликати негативну реакцію з боку свідка ОСОБА_16 і призвести до надання ним неправдивих свідчень.

У питанні деяких розбіжностей (неточностей) у показаннях свідків , колегія суддів звертає увагу , що свідчення свідків вочевидь і не можуть бути повністю тотожними один до одного. Кожна особа сприймає події , свідком яких вона стає , індивідуально , враховуючи особливості власного характеру , життєвого досвіду , уважності , психологічних особливостей. Індивідуально кожна особа і запам`ятовує події.

Суд , оцінюючи показання , сприймає і аналізує їх в цілому із урахуванням всіх матеріалів провадження.

В даному провадженні суд оцінював питання переконливості показань свідків виходячи із ознак достовірності , належності , допустимості , як окремо так і у взаємозв`язку між ними , узгодженістю із іншими доказами у справі.

Не може колегія суддів погодитись також із доводами авторів апеляцій щодо невідповідності механізму нанесення ударів , як він показаний свідком ОСОБА_16 із можливістю спричинення у такий спосіб тілесних ушкоджень та спричиненням тілесних ушкоджень внаслідок самопадіння.

Як вбачається із висновку експерта № № 556-а , а саме: п.20 резолютивної частини , будь-яких об`єктивних судово-медичних даних , які свідчили б про нанесення ушкоджень самому собі при падінні на площину не має.

Свідок ОСОБА_16 під час пізнання впізнав в ОСОБА_6 особу , яка завдала удару потерпілому , а під час проведення з ним слідчого експерименту , показував , що удар був нанесений у підборіддя і аж ніяк не в губу , на чому наполягають обвинувачений та його адвокат.

Крім того, із висновку експерта № 556-б від 05.06.2019 , вбачається , що експерт крім того , що підтвердив наявність у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень , вказав , що механізм їх утворення , продемонстрований свідком ОСОБА_16 , не суперечить наявним у ОСОБА_11 тілесним ушкодженням.

Отже колегія суддів вважає , що обвинувачений ОСОБА_6 хоча і не передбачав смерть від падіння потерпілого після нанесеного йому удару , повинен був і міг передбачити трагедію під час нанесення удару, тому його діяння правильно кваліфіковані як вбивство через необережність.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції із якими погоджується і колегія суддів.

Розглядаючи апеляцію відповідно до вимог статті 404 КПК України, колегія суддів забезпечила права сторін у кримінальному провадженні. При цьому , стороною захисту не було підтримане клопотання про повторне дослідження доказів , яке було зазначено в апеляції обвинуваченого та адвоката. До того ж , вказане клопотання жодним чином не було вмотивоване і в самій апеляції , виходячи із приписів статей 23, 404 КПК.

Правильно , на думку колегії суддів , призначено обвинуваченому і покарання.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Як вбачається із змісту вироку , призначаючи обвинуваченому покарання , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу обвинуваченого , його поведінку , ставлення до вчиненого злочину , позицію потерпілої.

Колегія суддів вважає , що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення злочинів.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим , колегія суддів не знаходить.

У відповідності із законом судом вирішено питання і щодо задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди.

При цьому суд виходив із ступеня спричинених моральних страждань , засад розумності , співмірності та виваженості.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України , є законним , обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону , які б перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення , колегією суддів не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку , що апеляційні скарги обвинуваченого та в його інтересах адвоката слід залишити без задоволення , а вирок суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Київського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення , а особою , яка перебуває під вартою - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ ______________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3