ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 22 грудня 2020 року,

за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції,
захисника ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 22 грудня 2020 року.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за наступних обставин.
24.10.2020 року приблизно о 20 год. 15 хв., ОСОБА_6 , перебував за адресою м. Дніпро. пр. Героїв, біля будинку №11, а саме поряд торгово-розважальним центром «Гермас», де у нього раптово виник умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що виразились у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моральності в громадських місцях, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, прагнучі самовиразитись таким чином у зухвальстві, неповазі до суспільства, тобто показати свою зневагу до існуючих загальноприйнятих правил і норм поведінки у суспільстві, усвідомлюючи що він перебуває у громадському місці, почав безпричинно та грубо виражатися нецензурною лайкою в бік раніше не відомих йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та інших проходячих повз громадян, при цьому тримаючи в правій руці та демонструючи оточуючим предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, провокуючи тим самим вказаних осіб на відкритий конфлікт.
Далі, продовжуючи свої умисні хуліганські дії, ОСОБА_6 , не припиняючи нецензурної лайки, перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці і його дії є очевидними для оточуючих, провокуючи конфлікт між особами та котрі проходили повз та особами, які намагалися його заспокоїти, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. На усні попередження про недопустимість такої поведінки в громадському місці, на зауваження ОСОБА_6 не реагував, та поводив себе зухвало, продовжував нецензурно висловлюватись в бік оточуючих. Після чого ОСОБА_6 , грубо порушуючи норми суспільної моралі з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, порушуючи загальноприйняті правила та норми поведінки у громадських місцях продовжуючи безпричинно та грубо виражатися нецензурною лайкою в бік оточуючих, тримаючи в правій руці предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, визначивши його як знаряддя вчинення злочину, та направив в бік ОСОБА_9 , котрий сприймаючи вказані дії ОСОБА_6 як реальну загрозу для життя та здоров`я, почав тікати в протилежному напрямку від підозрюваного. Разом з тим ОСОБА_6 , передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що своїми очевидними для оточуючих діями, грубо порушує громадський порядок, знаходячись в громадському місці, на одному з густонаселених та центральному проспекті м. Дніпро, діючи з особливою зухвалістю, перебуваючи на незначній відстані від ОСОБА_9 , тримаючи предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень здійснив декілька пострілів в бік ОСОБА_9 , тим самим створив реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.
Далі, ОСОБА_10 намагаючись припинити хуліганські дії з боку ОСОБА_6 , підбіг до останнього та намагався забрати в нього предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень. ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, за допомогою предмету заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, котрий він тримав у правій руці, наніс один удар рукояткою вказаного предмету в область лівої брови ОСОБА_10 , та здійснив декілька пострілів в область живота останнього. Бажаючи припинити протиправні діяння, ОСОБА_10 вихопив з правої руки ОСОБА_6 предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень і відкинув його в сторону, після чого повалив його на землю, обличчям до низу та утримуючи його в такому положенні очікував працівників поліції.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя встановив, що матеріали за клопотанням свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, є достатні підстави вважати, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування; незаконного впливу на потерпілих, свідків; схову речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки докази, покладені слідчим в обґрунтування клопотання є вагомими, особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, офіційно не працює.
З огляду на наведені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший менш суворий запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за місцем проживання.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що слідчим суддею при постановленні ухвали фактично не було враховано особу підозрюваного, а також, що встановлені ризики нічим не обґрунтовані.
Захисник зазначає, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, цивільна дружина, яка не працює, та мати, яка в силу своїх захворювань потребує постійного догляду.
Вказує на те, що ОСОБА_6 офіційно працював та наразі також працює, окрім того має позитивні характеристики за місцем роботи та за місцем проживання.
Звертає увагу на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є інвалідом дитинства, має певні проблеми зі здоров`ям.
Зазначає, що ризик впливу на потерпілих та свідків є необґрунтованим, оскільки жодних заяв та повідомлень від вказаних осіб з цього приводу не надано. Навпаки, наявна заява потерпілого про те, що він жодних претензій матеріального чи морального характеру до підозрюваного не має.
Також слідчим суддею зазначено про записи з камер відеоспостереження, які вилучено досудовим слідством, а тому не зрозуміло, яким чином підозрюваний може з ними щось зробити.
Стверджує, що підозрюваний має чисельні травми, що спростовує позицію досудового слідства про те, що до ОСОБА_6 ніхто не застосовував фізичне насильство під час події, яка мала місце 24.10.2020 року. Крім того, слідчим в судовому засіданні підтверджено, що на підставі рапорту працівника поліції заведено ЖЕО щодо факту нанесення фізичних травм ОСОБА_6 , а тому є сумніви вважати, що саме підозрюваний спровокував ситуацію, яка сталася 24.10.2020 року.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Прокурор та потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваного, посилались на її безпідставність, а ухвалу суду вважали законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали судового провадження за клопотання слідчого, погодженого з прокурором, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, погодженого з прокурором, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, є безпідставними.
Згідно наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються доказами, які були повно та всебічно досліджені слідчим суддею.
Таким чином, пред`явлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні даного злочину є обґрунтованою, що також спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
При розгляді клопотання органу досудового розслідування про обрання виняткового запобіжного заходу, слідчий суддя, об`єктивно врахував особу ОСОБА_6 , який підозрюється, відповідно до ст. 12 КК України, у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює, однак має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох дітей, при цьому підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, а тому з метою запобігання спробам ухилитися від органу досудового розслідування або суду, вчиненню нових кримінальних правопорушень та прийшов до вірного висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також, правильно слідчим суддею враховано тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, санкція якого передбачає покарання до семи років позбавлення волі.
Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обраний слідчим суддею запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Разом з цим, доводи захисника про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків не спростовують встановлені слідчим суддею обставини та наявність існування ризиків.
Посилання апеляційної скарги захисника на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, цивільна дружина, яка не працює, та мати, яка в силу своїх захворювань потребує постійного догляду, ОСОБА_6 офіційно працює, окрім того має позитивні характеристики за місцем роботи та за місцем проживання, а тому не має бажання переховуватися від органів досудового розслідування або будь-яким чином впливати на потерпілих чи свідків, чого не врахував суд першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд при постановленні ухвали вказані обставини врахував, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, міру покарання, яка передбачена у виді позбавлення волі до семи років, судом першої інстанції було обґрунтовано застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що у слідчого судді були вагомі підстави обрати відносно підозрюваного запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, передбачені ст. 176 КПК України, більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, які випливають з ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту не убачається.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 22 грудня 2020 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Дніпровського
апеляційного суду:
------------------- ------------------- -------------------- ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4