Провадження №1-кс/760/5772/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , Прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0005066 від 29.04.2016 р.,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просив скасувати арешт майна, автомобіля марки Toyota Tundra, ЗНГ, 2007 р.випуску, VIN№ шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2016 р. та повернути його власнику.

В обґрунтування клопотання зазначає, що він є власником автомобіля марки «Тайота Тундра» д.н.з. НОМЕР_2 , який придбав 20.02.2013 року. Після придбання та державної реєстрації автомобіля він передав даний автомобіль у користування ОСОБА_6 , який є рідним сином.

09.04.2014 року невстановлена особа незаконно заволоділа даним автомобілем, який перебував за адресою м.Київ, вул. В.Гетьмана,1-А, та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключами, які знаходились в салоні автомобіля.

30.04.2016 р. за фактом незаконного заволодіння транспортного на підставі заяви ОСОБА_3 від 29.04.2016 р. були внесені відомості до ЄРДР за №0005066, за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 289 КК України, та СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві розпочато досудове розслідування. На даний час досудове розслідування триває, підозра нікому не пред`явлена, заявник визнаний потерпілою особою.

Після вибуття у квітні 2014 р. з володіння, автомобіль кілька разів відчужувався поза його волею.

Відповідно до даних Головного сервісного центру МВС України після зняття з обліку для реалізації 20 травня 2014 р. автомобіль реєструвався та перереєстровувався на 6 власників.
На даний час автомобіль «Тайота Тундра» д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_7 .

02.10.2015 р., відповідно до реєстраційних даних ОСОБА_7 придбав автомобіль на підставі довідки-рахунку № ААЕ407764 від 30.09.2015 р..Факт реєстрації автомобіля на своє ім`я ОСОБА_7 підтвердив у ході досудового слідства. Таким чином, ОСОБА_7 був набувачем автомобіля «Тайота Тундра» д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 р. в.

13 травня 2016 р. ОСОБА_7 видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 , якою уповноважив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпоряджатись автомобілем.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.06.2016 р. надано слідчому Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві тимчасовий доступ з правом тимчасового вилучення автомобіля «Тайота Тундра» номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , всіх комплектів ключів, документів на вищевказаний автомобіль, що знаходився у володінні ОСОБА_7

16 червня 2016 р. на підставі ухвали суду слідчим Солом`янського УП ГУНП у м. Києві у ОСОБА_9 був тимчасово вилучений автомобіль.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2016 р. накладено арешт на вилучене майно, а саме на автомобіль «Тайота Тундра» номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначений арешт накладений в рамках кримінального провадження №0005066 від 29.04.2016, яке на сьогоднішній день розслідується СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві.

У зв`язку з чим заявник, як власник арештованого майна, просить суд скасувати арешт.

Заявник ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти скасування арешту з автомобіля, просила в клопотанні відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, №0005066 від 29.04.2016 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2016 в рамках кримінального провадження, внесеного 30.04.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005066, за клопотанням слідчого накладено арешт на автомобіль «Тайота Тундра» номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи клопотання про накладення арешту слідчий суддя прийшов до висновку про його обгрунтованість у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, надані слідчому судді матеріали із кримінального провадження містять обґрунтування необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Вказаною нормою також передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також, арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.

Таким чином, особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.02.2019 позов задоволено, витребувано у ОСОБА_7 автомобіль «Тайота Тундра» д.н.з. НОМЕР_2 .

Проте, постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.04.2019 р. рішення скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постанова мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом про витребування майна, позивач ОСОБА_3 посилався на доведеність того факту, що довіреність від 16 травня 2014 року він не видавав, що доводить як факт вибуття майна з його володіння не з його волі, так і факт незаконного володіння його майном останнім титульним власником - ОСОБА_7 .

Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то захист прав власника здійснюється шляхом визнання недійсним першого правочину (учасником якого був позивач або від імені якого його укладено) та витребування майна у останнього набувача.

Проте вимог про визнання недійсною довіреності від 16 травня 2014 року ОСОБА_3 не заявляв.

На даний час право власності на автомобіль «Тайота Тундра» д.н.з. НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_7 , який відповідно до реєстраційних даних придбав автомобіль на підставі довідки-рахунку № ААЕ407764 від 30.09.2015 р.

Крім того, слідчий суддя враховує, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005066 від 29.04.2016 триває, а тому, в подальшому застосуванні арешту майна, потреба не відпала.

З огляду на викладене вище та враховуючи відсутність підстав, визначених ст. 174 КПК України для скасування арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є безпідставним, а тому слід відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 132, 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0005066 від 29.04.2016 р. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1