Провадження №11-кп/824/139/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 26 вересня 2019 року, яким,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)24.02.2009 року вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч.2 ст.307, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з конфіскацією майна;
2)19.03.2010 року вироком Голосіївського районного суду м.Києва за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого по відбуттю строку покарання 26.09.2011 р.;
3)06.03.2015 року вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
4)14.04.2015 року вироком Святошинського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185,ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
5)06.07.2015 року вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч.3 ст.185; ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
6)02.02.2016 року вироком Оболонського районного суду м.Києва за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого 03.10.2018 року по відбуттю строку покарання,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Стягнуто з ОСОБА_7 у дохід держави процесуальні витрати у сумі 170,00 гривень.
Судом вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з вироку суду, 24 травня 2019 року приблизно о 04 год. 14 хв. ОСОБА_7 , проходячи біля будинку № 34 по вул. Золотоустівській у м.Києві, звернув свою увагу на килим з алюмінієвою основою, який лежав біля будинку № 34. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме килиму з алюмінієвою основою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 24 травня 2019 року приблизно 04 год. 15 хв., перебуваючи за адресою: м.Київ, вул. Золотоустівська, 34, з метою приховування візуальних характеристик своєї зовнішності на голову вдягнув капюшон, після чого підійшов до вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , де на підлозі знаходився килим з алюмінієвою основою.

Після цього, ОСОБА_7 , шляхом фізичної сили демонтував килим з алюмінієвою основою та з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

А всього, ОСОБА_7 , повторно таємно викрав чуже майно на загальну суму 6388 грн. 31 коп., завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Не погоджуючись з вироком, прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок в частині призначеного покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що суд першої інстанції вирішуючи питання щодо міри покарання. Не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, і призначив ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 щире каяття, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, а визнання ним своєї вини свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинене.
Крім того, суд призначаючи ОСОБА_7 покарання не врахував тих обставин, що обвинувачений явно схильний до вчинення злочинів, оскільки він будучи судимим, останній раз в 2016 році за вчинення умисного злочину, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин, що доводить ту обставину, що обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та наполегливо прагне вести злочинний спосіб життя.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, що просив рішення суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст.65 КК України, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, має постійне місце проживання та реєстрації, з потерпілою примирився, відшкодував шкоду, яка вдвічі перевищує шкоду завдану кримінальним правопорушенням, потерпіла до нього ніяких претензій не має, у вчиненому щиро розкаявся, а призначене ОСОБА_7 покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.
Щодо доводів прокурора про безпідставне врахування при призначенні покарання обставини, що пом`якшує призначене покарання щире каяття, то колегія суддів вважає їх малопереконливими, оскільки обвинувачений дійсно, як на досудовому слідстві, так і в суді першої і апеляційної інстанції, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та розкаявся у вчиненому.
Крім того, з вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції було враховано наявність судимостей, тому доводи прокурора про неврахування цих обставин колегія суддів вважає необґрунтованими.
Також в суді апеляційної інстанції обвинувачений надав довідку з місця проживання, за яким характеризується виключно позитивно, проходить добровільне лікування від наркотичної залежності.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 26 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: