ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №000374 від 14.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 296 КК України, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та першого заступника керівника Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2020 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Заставнівського ВП Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_8 , погодженому з прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , - відмовлено.

ЄУНСС №716/2200/20 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_10
Провадження №11-сс/822/280/20
Категорія ст. 309 КПК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 14 лютого 2021 року в межах строку досудового розслідування.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки строком до 14 лютого 2021 року:

- заборонено залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, а також потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до вимог ч.5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в житло, у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Доводи апеляційних скарг учасників провадження.

Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 вважає, що домашній арешт з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 181 КПК України, а саме заборонити йому залишити житло у певний період доби, надасть можливість запобігти існуванню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Перебуваючи під домашнім арештом у певний період доби ОСОБА_6 не зможе, незаконно впливати на свідків, потерпілих, оскільки в денний період доби буде знаходитись на будівництві, де він працює по найму, а в нічний період по місцю свого проживання в буд. АДРЕСА_1 .

Домашній арешт у певний період є саме тим запобіжним заходом, який забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваному ОСОБА_6 ..

Прокурор в своїй апеляційній вважає ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу, що наведені в суді обставини щодо висунутої ОСОБА_6 підозри за ч.2 ст.289, ч.2 ст.296 КК України, дають підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки під час досудового слідства може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім цього, кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_6 , дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, він, враховуючи схильність до вчинення насильницьких дій поєднаних із застосування фізичної сили, може незаконно впливати на потерпілих, в тому числі шляхом їх залякування, що може негативно вплинути на об`єктивне та повне встановлення всіх обставини в даному кримінальному провадженні.

Позиції сторін.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 , просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав наведених в ній та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 14 лютого 2021 року в межах строку досудового розслідування, який полягає у забороні залишати ОСОБА_6 місце постійного проживання в період часу з 21:00 до 07:00 год.. Апеляційну скаргу сторони обвинувачення просили залишити без задоволення.

Прокурор просив задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апелянтів, думку учасників провадження в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг учасників, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п. п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, §57).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 §1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У клопотанні слідчого зазначено, що 13.12.2020 року біля 23 год. 50 хв. підозрюваний ОСОБА_6 діючи в групі осіб з підозрюваним ОСОБА_13 , перебуваючи по вул. Л. Кобилиці в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи загальноприйняті правила і норми поведінки та моралі в суспільстві, підійшли до автомобіля марки «BMW 320» на польській реєстрації із реєстраційним номером НОМЕР_1 , темно-синього кольору, де в подальшому із салону витягли на вулицю водія та власника даного автомобіля потерпілого ОСОБА_11 .. Після цього поводячи себе зухвало, діючи умисно, безпричинно нанесли йому декілька ударів руками і ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження.

В подальшому підозрюваний ОСОБА_6 продовжуючи свої протиправні дії підійшов до передньої пасажирської дверки вказаного автомобіля, відчинив її та витягнув на вулицю і з переднього пасажирського сидіння потерпілого ОСОБА_12 , де наніс йому декілька ударів руками і ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями, підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 ч.2 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

В подальшому підозрюваний ОСОБА_6 спільно із підозрюваним ОСОБА_13 , 13.12.2020 р. біля 23 год. 50 хв. перебуваючи по вул. Л.Кобилиці в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно заволоділи транспортним засобом потерпілого ОСОБА_11 марки «BMW 320» на польській реєстрації із реєстраційним номером НОМЕР_1 , темно-синього кольору вартістю 80000 (вісімдесят тисяч) гривень.

Таким чином, своїми умисними діями підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 289 ч.2 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2020 року за №0000375 із правовою кваліфікацією, передбаченою ст. 296 ч.2 КК України.

15.12.2020 р. кримінальне провадження за №0000374 від 14.12.2020 р. за ст. 289 ч.1 КК України та кримінальне провадження №0000375 від 14.12.2020 за ст. 296 ч.2 КК України були об`єднанні в одне кримінальне провадження за №000374 від 14.12.2020 р..

14.12.2020 р. ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України був затриманим за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч.2 КК України.

15.12.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

16.12.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 КК України та ч.2 ст. 289 КК України.

З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовуючи його, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 296 КК України та про те, що наявні ризики, які визначені в ст. 177 КПК України свідчать про недостатність застосування до останнього ще більш м`якого запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, судове рішення про обрання та застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.

В силу вимог ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За таких обставин та наведених у клопотанні даних, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 289 ч.2, 296 ч.2 КК України та застосування до останнього обмежувальних заходів.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, як того вимагає ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, на думку колегії суддів, при прийнятті оскаржуваного рішення, слідчим суддею в повній мірі з`ясовані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст. 178 КПК України), а також перевірено, чи наявні зазначені у клопотанні слідчого ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Твердження захисника, в частині того, що слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено існування достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України. В своєму виступі як прокурор так і слідчий лише припустили ймовірність їх існування, однак жодного обґрунтування цьому не надали. Колегія суддів звертає увагу, що такі доводи захисника є не доведеними та голослівними, оскільки слідчий суддя в цій частині обґрунтував, вмотивував та спростував клопотання сторони обвинувачення про наявність ризиків для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, судом враховано, а апеляційним судом перевірено особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, однак працює по найму будівельником, зареєстрований та має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, дружина ОСОБА_14 не працевлаштована, разом з тим всі ці обставини вказують на міцність соціальних зв`язків підозрюваного та відсутність негативних факторів.

Крім того, враховано й ту обставину, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії не тяжких та тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 та до 8 років з конфіскацією майна або без такої. Однак, дана обставина також не може слугувати підставою для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про те апелює сторона обвинувачення.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та з урахуванням всіх обставин передбачених ст. 178 КПК України, а також врахувавши, що метою та підставою застосування домашнього арешту є запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити або спотворити вказані речові докази, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою надання ними неправдивих показів.

Отже, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та з покладанням на нього ряду обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України є достатнім на даному етапі досудового розслідування, який буде сприяти забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати її і постановити нову ухвалу.

У зв`язку з вище викладеним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про те апелюють сторони провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376 ч.2, 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, ч.3 407, 422, ч.4 ст. 424 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та першого заступника керівника Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 14 лютого 2021 року в межах строку досудового розслідування без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3