Справа № 756/4087/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3744/2020 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, громадянку України, з вищою освітою, не одружену, офіційно працевлаштовану, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,-

визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :

01 лютого 2018 року приблизно о 19 год. 25 хв. у ОСОБА_7 , яка перебувала у торгівельному залі гіпермаркету «АШАН», що за адресою: м. Київ, просп. С. Бандери, 15-А, виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ», .
Реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_7 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільною доступу взяла із торгівельних стелажів гіпермаркету «АШАН» дві упаковки сиру «Бри» , арт. 407, вартістю 58 гри. 83 коп. (без урахування ПДВ) за упаковку, загальною вартістю 117 грн. 66 коп. (без урахування ПДВ); дві упаковки сиру «Ле блю», арт. 096, вартістю 60 грн. 09 коп. (без урахування ПДВ) за упаковку, загальною вартістю 120 грн. 18 коп. (без урахування ПДВ); дві упаковки сиру «CAST BLUE», арт. 999, вартістю 56 грн. 91 коп. (без урахування ПДВ) за упаковку, загальною вартістю 113 грн. 82 коп. (без урахування ПДВ); чотири упаковки сиру «Старий голандец», арт. 514, вартістю 33 грн. 18 коп. (без урахування ПДВ) за упаковку, загальною вартістю 132 грн. 72 коп. (без урахування ПДВ); дві упаковки сиру «Комо Фамілія», арт. 23, вартістю 27 гри. 53 коп. (без урахування ПДВ) за упаковку, загальною вартістю 55 гри. 06 коп. (без урахування ПДВ); одну упаковку маку, арт. 233, вартістю 17 грн. 85 коп. (без урахування ПДВ) та поклала весь вищеперелічений товар до своєї сумочки, з якою прийшла до гіпермаркету.
В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свій умисел, взяла із торгівельних стелажів гіпермаркету «АШАН», три пляшки «Мартіні», арт. 005, вартістю 160 грн. 94 коп. (без урахування ПДВ) за 1 пляшку, загальною вартістю 482 грн. 82 коп. (без урахування ПДВ) та помістила їх до сумочки, яка знаходилась у візку для товарів при ОСОБА_7 , однак належала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що останній не сказала.
В подальшому ОСОБА_7 , тримаючи при собі дванадцять упаковок сиру та одну упаковку маку, які знаходилися у її сумочці, разом із ОСОБА_9 , яка гримала при собі сумку, в якій знаходились три пляшки «Мартіні», арт. 005, які їй в сумку таємно помістила ОСОБА_7 , та не повідомила про свій умисел ОСОБА_9 , пішли до виходу із гіпермаркету «АШАН».
Виконавши усі дії, які ОСОБА_7 вважала необхідними для таємного викрадення чужого майна, остання, пройшла повз лінію кас гіпермаркету «АШАН», не розрахувавшись за вказаний товар, та направилась до виходу з нього, однак свій умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, так як ОСОБА_7 була зупинена працівником охорони вказаного гіпермаркету.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , могла б спричинити ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКНТ», , майнову шкоду на загальну суму 1 040 грн. 11 коп. (вартість товару без ПДВ).
Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, і суперечить вимогам статей 50,56 КК України. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, яке є співрозмірним її діянням, та особі обвинуваченої, а саме штраф в розмірі 50 н.м. доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачена зазначає, що суд, призначаючи покарання, не правильно застосував статтю 56 КК України і не врахував той факт, що ОСОБА_7 є інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується копією довідки МСЕК «до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серія 12ААб №430288 від 22.11.2019. Також, апелянт звертає увагу на те, що вона є особою, яка досягла пенсійного віку, що стверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 24.12.2019 серія НОМЕР_2 . Крім цього, на думку ОСОБА_7 , вона заслуговує на менш суворе покарання, а саме покарання у вигляді штрафу.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити,
пояснення прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З урахуванням положень ч.1 ст.394 КПК України, а також враховуючи те, що обвинуваченою в апеляційній скарзі не заперечуються обставини кримінального проступку та доведеність вини у вчиненні даного кримінального проступку, а іншими учасниками вирок районного суду не оскаржується, колегія суддів такі обставини не переглядає, вважає їх доведеними та не наводить доводів на їх підтвердження.
Кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є правильною.
Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ч.4 ст.5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Переглядаючи вирок суду в межах поданої обвинуваченою апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання, суд порушив загальні засади його призначення, передбачені ст.65 КК України, та повною мірою не врахував, дані про особу обвинуваченої.
Так, вироком Оболонського районного суду м. Києва обвинуваченій ОСОБА_7 за вчинення кримінального проступку було призначено покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.
Разом із тим, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, не взяв до уваги вимоги ч.3 ст.56 КК України, згідно з якими громадські роботи не можуть бути застосовані до певної категорії засуджених, зокрема, до осіб визнаних інвалідами першої або другої групи.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 на час розгляду справи в суді першої інстанції є інвалідом 2-ї групи (т.1 а.п.184), що у відповідності до вимог ч.3 ст.56 КК України унеможливлювало призначення їй покарання у виді громадських робіт. Отже, місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Альтернативними видами покарання за даною статтею (станом на момент вчинення злочину 01.02.2018 року), які відповідно до вимог кримінального закону могли бути застосовані до обвинуваченої були штраф у дохід держави, арешт або позбавленням волі. В редакції кримінального закону, яка діяла на момент ухвалення судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_7 альтернативними видами покарання є штраф в дохід держави, або арешт.
Обираючи вид покарання за даним складом злочину, колегія суддів враховує дані про особу ОСОБА_7 , яка є інвалідом 2-ї групи.
При цьому, колегія суддів, із урахуванням положень ст. ст. 50, 65 КК України, вважає за необхідне змінити та пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу в дохід держави у мінімальному розмірі санкції статті, що діяла станом на момент вчинення кримінального правопорушення, що буде достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що в порядку ст.409 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 (нуль) коп.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді
____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4