Справа № 309/2308/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1306/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 та ч. 3 ст. 185 КК України, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, ч.2 ст.27, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч.3 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.289 та ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

18 вересня 2020 року прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2020 року продовжено відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч.3 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.186 КК України, строк тримання під вартою до 25 листопада 2020 року включно.

Своє рішення суд мотивує тим, що застосовуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.
Не погоджуючись з даною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати дану ухвалу, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та звільнити останнього з-під варти.

В обґрунтування покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що лише суворість покарання, яке може бути призначено за скоєні кримінальні правопорушення, є недостатнім для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам. Окрім того, посилається на дані про особу обвинуваченого є раніше не судимим, має постійне місце проживання, проживає разом із матір`ю, за час перебування під вартою повністю змінив свій світогляд, зобов`язується виконувати обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання під час досудового слідства підозрюваному та під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при продовженні строку дії цього запобіжного заходу не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано взяв до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працював, не має утриманців, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за скоєння корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, у тому числі скоєні злочини відносяться до тяжких.

Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 обвинувачується, за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, від виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі з метою незаконного впливу на потерпілого чи свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду є незаконною, колегія суддів вважає безпідставними.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4