Справа № 592/4611/20
Провадження № 1-кп/592/294/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі - головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12 , захисника потерпілого ОСОБА_13 , представника служби у справах дітей ОСОБА_14 , представника відділу ювенальної превенції ОСОБА_15 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження в якому

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, студент 1 курсу коледжу СНАУ, фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується за ст. 186 ч.2 КК України;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Суми, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, студенту СМВПУ №16, фактично проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -
обвинувачується за ст. 186 ч.2 КК України;

ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми українця, громадянина України, не одруженого, студента ДМЗ СМВПУ не працюючого, мешкає АДРЕСА_3 раніше не судимого,

обвинувачується за ст. 186 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

19.02.2020 близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_17 , перебуваючи разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , на зупинці залізничного транспорту «52-й кілометр» у м. Суми, побачив як вулицею йде раніше незнайомий йому ОСОБА_12 . В цей момент у ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , виник спільний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_12 та останні домовились про спільну реалізацію вказаного умислу.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи відкрито для потерпілого та оточуючих, за попередньою змовою групою осіб, діючи з єдиним прямим умислом, корисливим мотивом та метою, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , перебуваючи за вказаною адресою, 19.02.2020 близько 21 год. 05 хв. ОСОБА_16 підійшов до потерпілого та наніс один удар кулаком лівої руки в область правої щелепи потерпілого.

ОСОБА_17 , пібігши до потерпілого та схопивши його за руку, разом з ОСОБА_16 відтягли його в бік від зупинки, де разом з ОСОБА_18 почали наносити серію хаотичних ударів кулаками та ногами по тулубу та голові потерпілого.

Продовжуючи свій спільний злочинний умисел, під час нанесення хаотичних ударів ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , ОСОБА_17 діючи відкрито для потерпілого та інших осіб, заліз до правої передньої кишені штанів потерпілого та, не звертаючи уваги на прохання потерпілого про зупинення злочинних дій, дістав гаманець чорного кольору, який не має матеріальної цінності для потерпілого, та в якому перебували грошові кошти в сумі 750 грн., після чого разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 з місця злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, розділивши між собою.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на заявлену суму 750 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою провину визнав повністю. Суду пояснив. що дійсно з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та ще з 2 особами яким обвинувачення не пред`явлено в час та місці зазначеному в обвинувальному акті зустріли потерпілого. Побачивши потерпілого, закрив своє обличчя шарфом, але зробив так, оскільки було холодно. Дійсно, він перший вдарив потерпілого в обличчя, потім потерпілого тримали за руки та всі стали наносити йому, тобто потерпілому ОСОБА_12 , хаотичні удари в голову та тулуб. Він, тобто обвинувачений ОСОБА_16 тримав потерпілого біля землі. Потерпілий просив забрати кошти та повернути йому гаманець. Підтвердив участь ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в незаконному заволодінні майном потерпілого. Гроші потерпілого розділили між ним та ОСОБА_18 , ОСОБА_17 і ОСОБА_19 . Вважав, що в обвинувальному акті правильно сформульовані обставини заволодіння майном потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою провину у скоєному визнав повністю.

Суду пояснив, що 19.02.2020 року він знаходився на зупинці залізничного транспорту «52-й кілометр» у м. Суми (в районі вул. Л. Українки та Добровільної в м. Суми) з іншими обвинуваченими. У обвинувачених був намір заволодіти майном потерпілого. Побачивши потерпілого він надів на обличчя маску, яка закривала частину обличчя, але зробив це через низьку температуру. ОСОБА_16 вдарив потерпілого в щелепу, той впав. Обвинувачені стали його тримати за кінцівки а він, тобто ОСОБА_17 , заліз в кишеню потерпілого та забрав гаманець з грошовими коштами. Не може з впевненістю сказати хто та скільки разів вдарив потерпілого.

З місця заволодіння коштами побігли всі разом він, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та хлопець на ім`я ОСОБА_23 . Зупинились біля зруйнованої будівлі колишньої школи. На прохання потерпілого, з яким до них підійшов ОСОБА_24 , забравши кошти з гаманця вирішили повернути гаманець потерпілому. Гроші потерпілого були розподілені між обвинуваченими порівну, та частина була надана особі, якій не пред`явлено обвинувачення в заволодінні коштами потерпілого, а саме ОСОБА_22 та хлопцю на ім`я ОСОБА_23 . Матвієнку надали більше коштів, оскільки у нього був розбитий мобільний телефон. На досудовому слідстві повернув потерпілому 750 грн., якими він спільно з іншими заволодів. Потім ОСОБА_16 повернув йому, тобто ОСОБА_17 , 250 грн. як свою частину відшкодування коштів потерпілому.Ніяких цивільних обв"язків перед ОСОБА_18 у нього не було і він віддав 100 грн. йому за участь у заволодінні майном потерпілого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 заявив, що визнає свою провину у скоєному.

Разом з тим, пояснив. що 19.02.2020 року знаходився на залізничній зупинці «ОП 52 км». Всього на зупинці близько 21 години перебувало 5 осіб, троє обвинувачених а також свідок ОСОБА_22 та ще один хлопець. Побачивши потерпілого, почув звук удару і побачив, що ОСОБА_16 вдарив потерпілого, а потім повалив на землю. Бачив як до лежачого потерпілого підбігає ОСОБА_17 та інша особа, якій не пред`явлено обвинувачення.

Бачив як ОСОБА_16 перебував зверху над лежачим потерпілим. Хто забирав гаманець потерпілого сказати не може. Коли всі покидали місце скоєння злочину побіг разом з ними. Наступного дня ОСОБА_17 віддав йому 100 грн., які він вважав поверненням боргу.

Вважає, що винен лише в тому, що не перешкоджав іншим особам у заволодінні майном потерпілого.

Не дивлячись на невизнання своєї провини ОСОБА_18 , його провина, а також провина ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які визнали свою провину по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні інкримінованих їм дій, підтверджується сукупністю зібраних на досудовому слідстві та перевіреними під час судового розгляду доказами.

Потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив , що о 19.02.2020 року приблизно о 21-00 годині наблизився до зупинки залізничного транспорту «52-й кілометр» у м. Суми (в районі вул. Л. Українки та Добровільної в м. Суми), на пероні перебувало 6 осіб. Після переходу залізничної колії двоє хлопців направились до нього, на обличчях були маски, його це насторожило, але він не вспів зреагувати, як його збили з ніг почали бити по голові та іншим частинам тіла руками та ногами, тримали за кінцівки, коли він знаходився в положенні лежачі обличчям до землі, забрали з внутрішньої кишені гаманець з 750 гривнами. 600 грн. йому дали батьки в день нападу для оплати за спожитий газ, та мав 150 грн. власних коштів.

Пам`ятає, що двоє його тримали за руки та ноги, а інші особи наносили серію ударів. Впевнений, що у вказаних діях приймав ОСОБА_16 , якого впізнав по статурі та одежі, а також ОСОБА_17 , який під час досудового слідства відшкодував йому 750 грн. та вибачився. Інші обвинувачені під час досудового слідства з ним не спілкувались. Спільні слідчі дії з обвинуваченими та ним на досудовому слідстві не проводились.

Впевнений, що більш ніж дві особи приймали участь у заволодінні його коштами, оскільки, двоє тримали його за кінцівки, а інша особа лізла до кишені за гаманцем. При цьому наносилась серія хаотичних ударів. Кількість ударів, що йому наносилась в короткий проміжок часу була такою, що їх не могла наносити одна людина. Вважає, що механізм заволодіння коштами обвинуваченими, зазначений в обвинувальному акті, відповідає дійсності. Не може не підтвердити ні спростувати участь обвинуваченого ОСОБА_18 в завданні йому ударів, але впевнений що нападників було більше ніж двоє. Зрозумівши, що хлопці намагались забрати гроші сказав: «Забирайте гроші - залиште гаманець». При заволодінні коштами злочинці між собою не спілкувались. Він, тобто потерпілий, до лікарні в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями не звертався. При призначенні покарання обвинуваченим покладався на розсуд суду.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 та відеозапису вказаної слідчої дії переглянутого в судовому засіданні ОСОБА_12 на місці скоєння злочину розповів та продемонстрував механізм відкритого заволодіння його майном, а саме- перебування на залізничній зупинці «52 км» 6 невідомих йому хлопців двоє з лівої та двоє з правої сторони східців та двох на спуску з перону, нанесення удару в обличчя одним з хлопців, що знаходився праворуч, схоплення та тримання його за руки, нанесення хаотичних ударів по голові та тулубу, повалення його на землю біля спуску, витягування з одягу під час знаходження на землі, гаманця та втечу нападників в сторону вул. Р. Атаманюка ( а.с. 135-140).

Відповідно до протоколу огляду предметів, пред`явлення речей для впізнання та фототаблиць до них потерпілий ОСОБА_12 впізнав куртку ОСОБА_16 як одежу, в яку був одягнений один з злочинців, які відкрито заволоділи його майном ( а.с. 122-127)

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_19 останній впізнав ОСОБА_17 , як особу, яка доставала з одежі потерпілого гаманець ( а.с.114- 116).

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що 19.02.2020 року близько 21 години зустрів на зупинці залізничного транспорту «52-й кілометр» у м. Суми свого знайомого Матвієнка Святослава та почав з ним розмовляти .

Крім них на зупинці були ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ще одна невідома йому особа. Коли вказані особи побачили чоловіка, який рухався в напрямку колії, то розійшлись і розмітились наступним чином ОСОБА_16 став зліва знизу відносно східців, ОСОБА_17 став на східцях до колії, а ОСОБА_18 став на початку східців до колії

Коли потерпілий спустився на нижні сходинки ОСОБА_16 наніс удар потерпілому в щелепу, потім всі втрьох ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , завдаючи удари потерпілому, перемістили потерпілого вправо від східців та заволоділи гаманцем потерпілого в результаті спільних дій.

Всі події по заволодінню майном потерпілого тривали декілька секунд. Гаманець забирали з кишені брюк. Потерпілий просив не чіпати його. Просив повернути гаманець, а гроші забрати після того, як його гаманець забрали. Свідок не може з впевненістю сказати, що у заволодінні майном потерпілого приймав участь ОСОБА_25 , хоча той був поруч з потерпілим. З місця події з гаманцем ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_25 утекли, а він, тобто свідок ОСОБА_19 , залишився з потерпілим. Потім свідок рушив до хлопців, які зупинились неподалік від зупинки біля зруйнованої будівлі, та передав прохання потерпілого забрати гроші але повернути гаманець.

Побачив, що ОСОБА_16 витирав гаманець і вирішив, що той стирає відбитки пальців. ОСОБА_16 віддав гаманець для повернення потерпілому. Повернувся до потерпілого та повернув йому гаманець.

Аналогічні покази свідок надавав під час слідчого експерименту на досудовому слідстві, проведення якого фіксувалось на відеокамеру та відеозапис якого оглянуто в судовому засіданні ( а.с. 203-207).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_17 та відеозапису вказаної слідчої дії переглянутої в судовому засіданні останній на місці продемонстрував обставини заволодіння майном потерпілого, а саме попереднє обговорювання можливості заволодіння майном потерпілого, знаходження його та ОСОБА_18 з правої сторони перону залізничної зупинки 52 км., ОСОБА_16 на спуску з перону. ОСОБА_16 наніс перший удар в ліву щелепу потерпілого, інші учасники підбігли та почали наносити хаотичні удари, відтягнувши потерпілого в бік перону, при цьому ОСОБА_18 перебував спереду потерпілого. Він , тобто ОСОБА_17 , в правій кишені брюк потерпілого знайшов та витягнув гаманець та всі побігли в напрямку вул. Р. Атаманюка. При огляді в гаманці було виявлено 600 грн, гаманець передано ОСОБА_19 для повернення його потерпілому на прохання останнього переданого через ОСОБА_19 . Згодом всі гроші були розділені порівну між ним ОСОБА_21 , ОСОБА_20 (а.с.141-145).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_18 та відеозапису вказаної слідчої дії переглянутої в судовому засіданні ОСОБА_18 на місці скоєння злочину пероні та прилеглої до нього території залізничної зупинки «52 кілометр» вказав, що 19.02.2020 року близько 21 години він знаходився в кінці перону в той момент коли він побачив потерпілого лежачім на землі, а ОСОБА_17 та ОСОБА_16 наносили йому серію хаотичних ударів, ОСОБА_17 дістав з правої кишені потерпілого гаманець та потім всі присутні на пероні, в тому числі і він, в загальній кількості 5 чоловік побігли в одному напрямку. Першим біг ОСОБА_17 , за ним ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , бігли також ОСОБА_24 та ОСОБА_22 ( а.с. 167-171).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_25 та відеозапису вказаної слідчої дії оглянутої в судовому засіданні ОСОБА_25 на місці показав, що 19.02.2020 року близько 21 години на пероні залізничної зупинки «ОП 52 км» знаходились ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , він, тобто ОСОБА_25 , ОСОБА_19 та хлопець на ім`я ОСОБА_23 .

Раптово хтось вигукнув « ОСОБА_26 ». ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 щось швидко обговорили - ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 розійшлися в різні сторони від спуску. Він почув звук удару та побачив потерпілого лежачім на землі та коло нього знаходився ОСОБА_16 .

Потім всі побігли в сторону вул. Р. Атаманюка, пізніше підбіг Житник і сказав, що потерпілий просить повернути гаманець. В цей час гаманець був у ОСОБА_17 . Останній достав гроші та віддав гаманець ОСОБА_19 .. ОСОБА_17 розділив кошти між ОСОБА_18 хлопцем на ім`я ОСОБА_23 та ОСОБА_16 ( а.с. 181-185).

Аналогічні покази свідок дав і під час судового засідання. Він дійсно отримав від ОСОБА_16 200 грн., оскільки у нього, тобто свідка, був зламаний телефон.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що 19.02.2020 року близько 21 години перебував на зупинці залізничного транспорту «ОП 52 км» де зустрівся зі всіма обвинуваченими - ОСОБА_30 , ОСОБА_21 та приятелем Житником.

Бачив, що обвинувачені ОСОБА_20 , ОСОБА_31 , ОСОБА_21 спілкувались між собою, потім почув звук удару, побачив потерпілого лежачим на землі неподалік від спуску з перону до колії. Бачив, що біля лежачого потерпілого знаходились ОСОБА_31 та ОСОБА_20 , хтось з них схилився на потерпілим. Бачив як ОСОБА_16 доставав гаманець. Хтось з присутніх закликав його, тобто свідка ОСОБА_22 , покинути місце де вони знаходились і він разом з присутніми побіг від зупинки залізничного транспорту. Так вчинив, що не розумів ситуації і вирішив бути разом з друзями. При цьому, потерпілий залишався лежачим на землі Він, ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 зупинились біля зруйнованого будинку. Гаманець в цей час знаходився у ОСОБА_17 , який розділив кошти між всіма присутніми. Йому тобто ОСОБА_22 надали 200 грн. На зупинці « ОП 52 км» залишився ОСОБА_24 . Згодом до них до зруйнованого будинку прийшов ОСОБА_19 та передав прохання потерпілого повернути йому гаманець. Гаманець віддали Житнику, який віддав його потерпілому.

Аналогічні покази свідок ОСОБА_25 давав під час проведення слідчого експерименту, відеозапис якого було переглянуто в судовому засіданні, зазначаючи, що обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 побачивши потерпілого, розмітились на шляху потерпілого таким чином, щоб утворилось уявне коло, в яке зайде потерпілий ( а.с. 181-185)

З матеріалів огляду мобільного телефону належного свідку ОСОБА_19 вбачається, що ОСОБА_18 в групі месенджеру «Телеграм» разом з іншими особами, обговорюючи події 19.02.2020 року, зазначає, що потерпілий казав, що він все віддасть, зазначав, що потерпілий має міцну статуру, що удар у потерпілого міцний, зазначає, що потерпілий спілкувався з ними українською мовою, що об`єктивно співпадає з показами потерпілого на судовому слідстві стосовно заволодіння його майном ( а.с. 193-199).

Суд не погоджується з доводами ОСОБА_18 та його захисника стосовно недопустимості вказаного доказу, оскільки на досудовому слідстві не були опитані інші учасники цієї групи та ці розмови відносяться до інших подій, оскільки свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні підтвердив, що група утворена ОСОБА_18 після подій 19.02.2020 року, і вказану переписку він надав органу слідства добровільно. Всупереч вимог ст. 22 КПК України, яка передбачає змагальність в кримінальному провадженні стороною захисту не надано доказів недопустимості вказаних доказів, виходячи з приписів ст. 89 КПК України.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_18 своєї провини по пред`явленому обвинуваченню, суд вважає, що умисні дії ОСОБА_18 по відкритому заволодінню майном потерпілого з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого були охвачені спільним умислом з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , оскільки, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_18 знаходився поруч з ними в момент відкритого заволодіння майном ОСОБА_12 про що заявляли вказані обвинувачені та не заперечує сам ОСОБА_18 , свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_19 вказували, що в момент появи потерпілого всі обвинувачені, в тому числі і ОСОБА_18 , розмістились певним чином на пероні, щоб утворився простір який потерпілий не міг покинути після потрапляння до нього (а.с. 181-185), інші обвинувачені та свідки та і сам ОСОБА_18 погоджується з тим, що після закінчення заволодіння майном потерпілого з іншими обвинуваченими покинув місце скоєння злочину. Сукупність досліджених доказів свідчить, що ОСОБА_18 сам розумів про свою роль в заволодінні майном, діяв умисно з іншими, оскільки, в групі, утвореній ним самим в меседжері «Телеграм» зазначав, що потерпілий масивної статури, має сильний удар, розмовляв українською, погоджується з тим, що разом з іншими «крепанув» потерпілого ( а.с. 193-199). Обставини відкритого заволодіння майном свідчать про те, що ОСОБА_18 разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 усвідомлював, що застосування насильства над потерпілим передувало вилученню у останнього грошових коштів.

Достовірно встановлені судом обставини заволодіння майном потерпілого свідчать, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не почали б вчиняти дії по відкритому насильницькому заволодінню майном потерпілого не будучи впевненими, що інші особи, які знаходились в момент початку заволодіння майном потерпілого фактично поруч з ними, а саме ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , хлопець на ім`я ОСОБА_23 , ОСОБА_19 стануть чинити їм та їх діям активний супротив, оскільки в цьому випадку вони вдвох опинились би в меншості проти потерпілого та ще 4-х осіб.

Підстав не довіряти зібраним на досудовому та перевіреними під час судового розгляду доказам суд не має, оскільки вони є належними, допустимими, достовірними та в своїй сукупності достатніми для прийняття належного процесуального рішення.

Суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_17 ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , які виразилися у відкритому, за попередньою змовою групою осіб, викраденні грошових коштів в сумі 750 грн., що належить ОСОБА_12 з застосуванням насильств, що не є небезпечним для життя та здоров`я за ч.2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення за попередньою змовою групою осіб та з застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65, 103 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, відомості про особу обвинувачених, умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку.

ОСОБА_17 свою провину у скоєному визнав повністю, раніше не судимий, злочин вчинив неповнолітнім, відшкодував потерпілому завдані матеріальні збитки в сумі 750 грн. та частково моральні збитки в сумі 5000 грн., у скоєному кається, вибачився перед потерпілим.

ОСОБА_16 свою провину у скоєному визнав повністю, у скоєному кається, раніше не судимий, злочин вчинив неповнолітнім, приймав участь у відшкодуванні потерпілому завданої матеріальної шкоди та частково відшкодував завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн.

ОСОБА_18 злочин вчинив неповнолітнім.

Вказані відносно кожного обвинуваченого обставини, суд вважає такими, що пом`якшують їх покарання, обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

ОСОБА_18 , ОСОБА_31 виховуються обома батьками, навчаються в учбових закладах де характеризуються позитивно. Відомості про їх притягнення до адміністративної відповідальності відсутні

ОСОБА_16 виховується матір`ю, навчається в навчальному закладі характеризується позитивно, відомості про його притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

Посадові особи Ковпаківського районного сектору Сумського міського відділу з питань пробації Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань, батьки неповнолітніх обвинувачених- їх законні представники, заслухані в судовому засіданні, вважали, що виправлення та перевиховання всіх обвинувачених можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк ( а.с. 143-148, 149-154).

Аналогічної позиції в судовому засіданні дотримувався і представник Служби у справах дітей Сумської міської ради та представник ювенальної превенції, які в судовому засіданні вважали, що всім обвинуваченим може бути призначене покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, повідомляли суд, що раніше обвинувачені в поле зору поліції не потрапляли (а.с. 68-71, 76-79).

З урахуванням всіх обставин справи та відомостей про особи обвинувачених, суд вважає за необхідне призначити всім обвинуваченим покарання на підставі вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче найнижчої межі встановленої в санкції ст. 186 ч.2 КК України.

Оскільки ОСОБА_18 свою участь у вчиненні насильницького грабежу заперечує, суд вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на більший строк ніж ОСОБА_17 та ОСОБА_16 ..

Суд вважає, що вказане покарання для кожного з обвинувачених буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 та попередження вчинення ними нових злочинів.

В матеріалах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_12 заявлено цивільний позов до ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 про відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн. з кожного та витрат на правову допомогу в сумі 3333 грн. з кожного ( а.с. 33-39).

В судовому засіданні ОСОБА_12 та його захисник позовні вимоги підтримали з вищенаведених підстав.

Відповідачі ОСОБА_17 ОСОБА_16 та їх законні представники позовні вимоги визнали частково. Суду пояснювали, що вважають , що сума відшкодування моральної шкоди по 5000 грн. з кожного обвинуваченого є належним відшкодуванням завданої моральної шкоди. ОСОБА_18 та його законний представник позовні вимоги ОСОБА_32 не визнали.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень відчував фізичний біль, вимушений був вживати заходів по відновленню свого психічного здоров`я та звичайного способу життя.

Враховуючи характер правопорушення допущеного винними особами, майновий стан винних осіб, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, суд вважає за необхідним на підставі ст. 23 ЦК України визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 60000 грн., оскільки вважає, що вказаний розмір відшкодування відповідає вимогам розумності та справедливості., тобто з Гвоздіка та ОСОБА_31 слід стягнути (з урахуванням частково відшкодованих коштів по 5000 грн. кожним) по 15 000 грн. з ОСОБА_18 слід стягнути 20000 грн.

Що стосується відшкодування потерпілому витрат на правову допомогу, то суд вважає що відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню на підставі вимог ст.137, 141 ЦПК України, оскільки захисник потерпілого склав позовну заяву, приймав участь в судових засіданнях, надав документи на підтвердження судових витрат, жоден з відповідачів, їх законних представників чи захисників не ставили під сумнів розмір понесених витрат.

Відповідно до роз`яснень які містять в п.6 постанови Пленуму ВС України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, згідно зі ст. 1179 ЦК відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов`язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників. Цей їх обов`язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди.

На досудовому слідстві запобіжний захід обом підсудним не обирався, під час судового розгляду в судових дебатах прокурор просив обрати всім підозрюваним запобіжний захід у виді тримання під вартою, мотивуючи своє клопотання збільшенням ризиків вчинення обвинуваченими дій передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення та самі обвинувачені вважали, що клопотання не підлягає задоволенню.

Суд констатує, що йому не надано доказів існування реальних ризиків вчинення дій передбачених в п.1-4 ч.1 ст. 177 КПК України, обвинувачені під час досудового та судового слідства дотримувались відповідних процесуальних обмежень та виконували відповідні процесуальні обов`язки. Суд також вважає, що після проголошення вироку і до набрання ним законної сили ризик вчинення іншого кримінального правопорушення всіма обвинуваченими є мінімальним та таким, що для його запобігання не потрібно тримання їх під вартою. За вказаних обставин суд вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою всім обвинуваченим до набрання вироком законної сили задоволенню не підлягає.

Судові витрати в обвинувальному акті не зазначені.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ- куртку ОСОБА_16 слід повернути його власнику.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

Засудив:

ОСОБА_17 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Строк відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту за вироком суду.

ОСОБА_16 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Строк відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту за вироком суду.

ОСОБА_33 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Строк відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту за вироком суду.

Позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_33 про відшкодування завданих моральних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_12 відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн. та 3333 грн. відшкодування витрат на правову допомогу, разом 18333 грн.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_12 відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 та 3333 грн. відшкодування витрат на правову допомогу, разом 18333 грн.

Стягнути з ОСОБА_33 на користь ОСОБА_12 відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. та 3333 грн. відшкодування витрат на правову допомогу, разом 23333 грн.

В разі відсутності у ОСОБА_33 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 коштів чи майна достатнього для відшкодування збитків стягнення проводити з їх законних представників:

- батьків ОСОБА_17 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 мешк АДРЕСА_2 ;

-батьків ОСОБА_16 - матері ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешк. АДРЕСА_1 ;

-батьків ОСОБА_18 - батька ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_4 .

При досягненні ОСОБА_34 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 повноліття стягнення проводити з них особисто.

Речовий доказ куртку ОСОБА_16 повернути ОСОБА_16 або його близькій особі, на яку він вкаже.

На вирок суду може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1