Справа № 991/9473/20
Провадження1-кс/991/9710/20
20 листопада 2020 року м.Київ
11.11.2020, за твердженням адвоката, на його поштову адресу надійшла відповідь на вищезазначене клопотання, зміст якої зводиться до відмови в його розгляді в порядку ст. 220 КПК України у зв`язку з тим, що органом досудового розслідування Компанію «ТОЛЕКСІС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» не визнано потерпілим.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав. Пояснення надав аналогічні викладеним у скарзі та просив її задовольнити.
Дослідивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах Компанії «ТОЛЕКСІС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», заслухавши пояснення учасників судового засідання, слідчий суддя керується наступним.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена (п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017). Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність слідчого, прокурора, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.
Таким чином, наведена норма зобов`язує, зокрема детектива, розглядати клопотання в порядку ст. 220 КПК України лише тих осіб, які мають певний процесуальний статус у кримінальному провадженні, в межах якого було заявлене клопотання. Відсутність такого процесуального статусу у особи у кримінальному провадженні, у межах якого така особа звернулась із клопотанням, виключає обов`язок слідчого, прокурора розглянути відповідне клопотання в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України.
Згідно із ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
У контексті наведеного слід зазначити, що КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті у порядку та строки визначені ст. 220 КПК України.
На момент судового розгляду особа, бездіяльність якої оскаржується, не надала слідчому судді доказів виконання зазначеного обов`язку та розгляду клопотання адвоката.
З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 55, 220, 303 - 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1