Справа № 308/6794/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника осіб щодо майна яких вирішується питання про скасування арешту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна,

встановив:

24.12.2020 до слідчого суддя звернувся адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного 30.07.2020 за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у кримінальному провадженні №0000037 від 14.02.2020 за ч. 3 ст. 229 КК України.

Клопотання мотивує відсутністю підстав для подальшого тривання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Зазначає, що системний блок марки Fujitsu серійний номер НОМЕР_1 ; системний блок Logic Power без серійного номера; мобільний телефон Samsung J3 IMEI НОМЕР_2 та НОМЕР_3 не використовувалися для скоєння злочину, не зберегли на собі інформацію, необхідну у даному кримінальному провадженні, тобто не є безпосереднім предметом злочину, передбаченим ст. 229 КК України. Окрім цього зазначає, що на вказаних носіях знаходиться інформація, що становить таємницю особистого і сімейного життя.

В судове засідання адвокат ОСОБА_5 не з`явився, в свою чергу слідча ОСОБА_6 подала заяву від 08.01.2021, за якою просила відмовити у задоволенні клопотання, а 13.01.2021 приєднала на обґрунтування необхідності в подальшому триванні арешту майна ряд доказів.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

За ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.07.2020 (справа № 308/6794/20, провадження 1-кс/308/3398/20) у кримінальному провадженні №0000037 було накладено арешт на ряд виявлених і вилучених в ході проведення обшуку житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , речей, зокрема на системний блок марки Fujitsu ser.nom. YLDH002157; системний блок Logic Power без серійного номера; мобільний телефон Samsung J3 IMEI НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Зазначено, що метою накладення арешту є збереження вказаного як речового доказу, оскільки такі за постановою слідчого від 25.07.2020 у вказаному кримінальному провадженні визнані речовими доказами й відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. При цьому завданням накладення арешту у даному випадку є запобігання можливості відчуження, перетворення, знищення вказаного майна.

Відповідно до абзац. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В розглядуваному клопотанні адвокат ОСОБА_5 як на підставу для скасування арешту майна посилається на відсутність підстав для подальшого тривання арешту майна, однак вказане спростовується процесуальними документами, наданими слідчими 13.01.2021.

З протоколу огляду предмета від 02.11.2020 з`ясовано, що було оглянуто мобільний телефон Samsung J3 IMEI НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та виявлено переписки з контактами щодо замовлень побутової хімії.

Вказаний мобільний телефон згідно з супровідним листом від 04.01.2021 направлено слідчою для проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, призначеної за постановою від 28.12.2020.

За висновками експерта №5/75 від 15.10.2020 та №5/76 від 16.10.2020 проведено дослідження системного блоку Logic Power без серійного номера та системного блоку Fujitsu серійний номер YLDH002157 й виявлено графічні (фото) файли, а також інформацію про відвідувані вебресурси, які виділено у відповідні додатки до висновку експерта.

За твердженням слідчої, висловленому в її заяві від 08.01.2021, вищезгадані два системні блоки та мобільний телефон є речовими доказами, зберегли на собі відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя погоджується з твердженням слідчої та приймає до уваги той факт, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, встановлення об`єктивної істини є вимогою даної стадії. Так щодо арештованого майна проводяться слідчі дії, зокрема експертне дослідження. Більш того досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000037 здійснюється за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.229 КК України. Предметом злочину передбаченого ст. 229 КК України є: знак для товарів і послуг; фірмове найменування; кваліфіковане зазначення походження товару. Тому інформація та графічні дані, що містяться в системних блоках та мобільному телефоні можуть бути знищені, спотворені чи іншим чином змінені володільцем майна як умисно, так і з необережності, у разі скасування арешту, що призведе до втрати інформації, якою можуть бути підтверджені обставини розслідуваного злочину.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Однак в розглядуваному випадку право власності не є абсолютним, одним із допустимих у демократичному суспільстві обмежень такого є накладення арешту на майно з рестрикцією правомочностей, що становлять зміст суб`єктивного права володіння, користування, розпорядження.

Таким чином, досліджені у судовому засіданні матеріали свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може зашкодити подальшому проведенню досудового розслідування та судового розгляду справи по суті. При цьому обставини, які стали підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, не змінилися, арешт накладено обґрунтовано, доказів того, що відпала потреба в арешті майна, чи такий арешт накладено необґрунтовано, адвокатом ОСОБА_5 не надано, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про часткове скасування арешту слід відмовити.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, керуючись ст.ст. 169, 174, 376, 447, 532 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах осіб щодо майна яких вирішується питання про скасування арешту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного 30.07.2020 за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду (справа № 308/6794/20, провадження 1-кс/308/3398/20) у кримінальному провадженні №0000037 від 14.02.2020 за ч. 3 ст. 229 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1