233 № 233/9102/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Головуючий у суді присяжних Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, п.9 ч.2 ст. 115 КК України ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001122 від 16 вересня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, п.9 ч.2 ст. 115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки на теперішній час не перестали існувати обставини, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу останньому під час досудового слідства та продовження запобіжного заходу під час судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та підтримала клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2020 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено до 09 жовтня 2020 року, на поточний час судове провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України не завершено.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження клопотання щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, а саме: ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду з огляду на те, що останньому інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, і може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_6 більш небезпечним, ніж втеча, оскільки обвинувачений є громадянином іншої країни, до того ж м. Костянтинівка знаходиться у безпосередній близькості до тимчасово неконтрольованої окупованої території України, що унеможливить розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , також останній не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працює, дітей не має, соціально не адаптований, офіційного матеріального доходу не має, характеризується з негативного боку, тобто перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, оскільки наслідки та ризик втечі для нього можуть бути визнаними як менш небезпечні, що тим самим допустить тяганину судового розгляду, у зв`язку з чим запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на неупереджений, повний та всебічний розгляд кримінального провадження. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений можє ухилитись від суду.; незаконно впливати на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки останні йому відомі. Обвинувачений ОСОБА_6 до затримання співмешкав зі свідком ОСОБА_7 , тому перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може змусити ОСОБА_7 змінити показання на свою користь, та зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачений до затримання працював, тому з огляду на це обвинувачений ОСОБА_6 може впливати на свідків з метою зміни ними показань у суді на свою користь, та з цією метою може чинити тиск на свідків, а саме спробувати переконати останніх, може спробувати залякувати чи спробувати погрожувати свідкам та іншим чином впливати на свідків з метою зміни останніми своїх свідчень під час допиту у суді та уникнути покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення; вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 схильний до вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, оскільки йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення в період не відбутого покарання за попереднім вироком від 27.03.2013 року, за яким останнього було засуджено Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 187 ч.4 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та через дуже невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, до повного відбуття покарання, інкримінується вчинення умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, соціально не адаптувався та на шлях виправлення не став, і запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , судом на теперішній час не встановлено. За таких підстав, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність вказаних ризиків, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Крім того, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, з урахуванням існування вищезазначених ризиків, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому його клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.
З урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема інкримінування вчинення злочину ОСОБА_6 , який спричинив загибель людини, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.
На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мошково Мошківського району Новосибірської області, громадянина Молдови, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, терміном по 05 грудня 2020 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_6 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№ 6)».
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .
Вручити копію цієї ухвали всім учасникам негайно після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя