У Х В А Л А

Справа №:753/10900/20

Провадження №: 1-кп/755/1235/20

"03" серпня 2020 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) колегіально судом у складі трьох суддів: ОСОБА_1 (головуючий-суддя), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 та учасників кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді утримання під вартою у рамках об`єднаного кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2020 за № 0000625 та 18.02.2020 за № 0001107 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 звернувся до суду, у порядку ст.ст. 131-132, 176-178, 183-184, 194, 315 КПК України, з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у виді утримання під вартою у рамках об`єднаного кримінального провадження внесеного до ЄРДР 27.01.2020 за № 0000625 та 18.02.2020 за № 0001107 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання умотивоване тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні шахрайства та його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК за обставин викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 18.02.2020 за № 0001107.

Причетність обвинуваченого до указаних епізодів шахрайства, на думку заявника, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, у т.ч. протоколами прийняття заяви про учинення злочину, протоколами допиту потерпілих, свідків, ОМП, пред`явлення особи для впізнання.

У проваджені на переконання прокурора є дійсними ризики визначені ст. 177 КПК у т.ч. переховування від суду про що свідчить відсутність міцьних соціальних зв`язків та тяжкість імовірного покарання, яка загрожує ообвинуваченому; можливість учинення нових злочинів. Що слідує з факту повідомлення обвинуваченого про підозру у вичненні шахрацства Солом`янським УП ГУ НП в м. Києві.

У розрізі наведенного прокурор уважає слушним застосувати відносно обвинуваченого саме запобіжйний захід у виді утримання під вартою.

Ініші заходи заявник не уважає діємивими у розрізі даних про особу обвинуваченого та характер висунутого останньому обвинувачення.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурори групи прокурорів у рамках об`єднаного кримінального провадження внесеного до ЄРДР 27.01.2020 за № 0000625 та 18.02.2020 за № 0001107 прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 та прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 заявлене клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 підтримали у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав викладених у його мотивувальній частині, у т.ч. з урахуванням того, що обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 177, 184, 315 КПК у дійсними.

Сторона захисту заперечували проти застосування заходу забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного у розрізі не доведення, на їх переконання обставин регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Щодо ризиків, то захист зауважив на тому, що стороною обвинувачення вони не є доведеними у дійсності та обумовлюються припущеннями учинення певних дій, а не фактами.

Указали, що підозрюваний є особою, яка позитивно характеризується, як за місцем роботи, так і проживання.

Має на своєму утриманні членів родини, яких забезпечує фінансово, у т.ч. вагітну цивільну дружину.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав позицію сторонни захисту.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження,дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Так, останній (порядок) визначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

При цьому, порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура),як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к), з питання порушеного заявниками у даному зверненні (застосування запобіжного заходу) регламентує таке.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (ч. 3 ст. 315 КПК).

При розгляді таких клопотань суд, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК, додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Які (правила розділу ІІ) указують, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК), відповідно останні застосовуються тільки при дійсності цих даних.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК, оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, згідно ст. 184 КПК, повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК.

Урахуванням того, що в цій сиутації відносно обвинуваченого установлено такі дані, як-то: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Щотове, Антрацит, Луганської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, однак особа, зя кою він пов`язаний спільним побутом на цей час перебуває у стані вагітності, без зареєстрованого місця проживання, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, повідомлений на підставі матеріалів досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001228 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про підозру у вчиненні шахрайства у рамка цього кримінального провадження.

З`ясовано факт наявності на утриманні обвинуваченого членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім.

Установлено, що обвинувачений, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

Обвинуваченому, згідно даних обвинувальних актів у рамках об`єднаного кримінального провадження внесеного до ЄРДР 27.01.2020 за № 0000625 та 18.02.2020 за № 0001107, висунуто обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК, тобто в шахрайстві в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб за епізодами від 27.01.20 щодо ОСОБА_11 зі збитком 851 553, 50 грн. (1), від 17.02.20 відносно ОСОБА_7 , де сума шкоди складає - 977 880 грн. (2), від 09.04.20 стосовно ОСОБА_12 з розміром шкоди 897 484, 50 грн. (3), а всього на загальну суму 2 726 918 грн.

Відповідно, аналізуючи указані фактори у цьому провадженні в їх сукупності на пердмет пеервіки дійсності у справі обставин визнаечних ч. 1 ст. 194 КПК Суд ураховує, що застосування до підозрюваного будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак римінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальні акти стосовно обвинуваченого перебувають на розгляді в суді та об`єднанні в єдине провадження у порядку ст.ст. 217, 334 КПК.

Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК, то слід відмітити метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час, як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) Суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого.

Та з його урахуванням Суд погоджується з аргументами прокурора про наявність ризику учинення іншого кримінального правопорущшення.

Таке переконання суду базується на даних цього кримінального провадження, яке є об`єднаним з кількох проваджень та складається з 3 епізодів та факту його ж (обвинуваченого) повідомлення про підозру за епізодом шахрайства у рамках кримінального провадження № 0001228.

Реальним є і ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), ау даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований прокурором та підтверджується наявними матеріалами, зокрема такий (ризик) є дійсним не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Дійсним є такий ризик і у розрізі обізнаності з санкцією статті, яка йому інкримінується.

Як наслідок є дійсними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, Суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене Суд у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надмірним, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні не є дійсною, та сприймає, як доречним (слушним) застосування в цей час запобіжного заходу у виді домашнього арешту, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК, та які були встановлені судом.

У ході даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Також такі аргументи суду базуються і на супутніх факторах, а саме тому, що з часу закінчення дії до обвинуваченого запобіжного заходу у виді утримання під вартою з 11.07.20 відносно останього не діяв жодний захід забезпечення криімнального првоадження, однак він прибував на усі виклику до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

За таких обставин, Суд, враховує той факт, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, та вважає за доцільне у задоволенні клопотання відмовити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Щодо питання доречності покладення обов`язків з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, то слід відмітити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких випливає з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно з урахуванням установлених осбавин цього кримінального провадження на переконная суду слушним є покладення до 01.10.2020 наступних обов`язків: повідомляти суд про зміну свого місця проживання та не відлучатися із населеного пункту Київська область без дозволу суду.

Адже саме вони будуть пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 199, 315, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

клопотання задовольнити частково.

Відмовити у обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обрати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 , з 23:00 до 06:00 год. наступного дня, до 01.10.2020.

Зобов`язати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 01.10.2020 покласти обов`язки повідомляти суд про зміну свого місця проживання та не відлучатися із населеного пункту Київська область без дозволу суду.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом та Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.

Судове рішення, яке належить виконати негайно, у т.ч. щодо запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 534 КПК України, підлягає безумовному виконанню.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09:00 год. 06.08.2020.

С у д д і

ОСОБА_13