Справа №635/6432/20
Провадження по справі № 1-в/635/130/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст.74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шапарівка Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :

Вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинання основного менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2012 року у вигляді 13 років позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Вирок набрав законної сили 09 травня 2013 року.
Початок строку відбування покарання 06 березня 2013 року.
Кінець строку відбування покарання 19 лютого 2025 року.
Виконуючий обов`язки начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII.
Прокурор, представник установи та засуджений в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 , вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна, за ч.1 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.317 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинання основного менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2012 року у вигляді 13 років позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно з ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року у тому числі за ч.1 ст.309 КК України, яка входить у сукупність злочинів, до 3 років позбавлення волі, за злочин, вчинений до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, призначене покарання не відбув, на нього поширюються правила щодо заміни невідбутої частини покарання, призначеного за ч.1 ст.309 КК України, більш м`яким у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 санкція ч.1 ст.309 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.309 КК України за вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року - за правилами ч.1 ст.72 КК України у виді 5 років обмеження волі.
Але, враховуючи, що остаточне покарання призначено вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року за правилами ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України, а саме шляхом часткового складання покарань та шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2012 року, остаточне покарання слід визначити раніше призначене - у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного засудженому майна.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст.74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , задовольнити.
Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року:
за ч.1 ст. 263 КК України - у виді 4 років позбавлення волі,
за ч.2 ст.307 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна,
за ч.1 ст.309 КК України у виді 5 років обмеження волі,
за ч.1 ст.317 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинання основного менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2012 року у вигляді 13 років позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити раніше призначене вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року - у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1