Справа № 642/4637/20
Провадження № 1-кп/642/820/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000659 від 18.03.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов, Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 10.09.2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17.03.2020 близько 20-36 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 5/7 по вул. Мало Панасівській у м. Харкові, помітив раніше невідомого ОСОБА_5 який йшов йому на зустріч, при цьому тримаючи мобільний телефон в правій руці. Саме в той час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення будь-якого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел підійшов до ОСОБА_5 та діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх діянь, шляхом ривка вирвав з правої руки потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Meizu M6 Note silver 3/32 gb». Після цього, ОСОБА_4 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому відкрито викраденим майном на власний розсуд. Своїми навмисними, протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на суму 1650 грн. 00 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 12419 від 15.07.2020.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, та щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення надав пояснення як зазначено вище.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, відомостей щодо процесуальних витрат та речових доказів, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 скоїв злочин та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, місце проживання останній час змінював, розлучений.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховуючи характер скоєного кримінального правопорушення, помякшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, у сукупності із даними, що характеризують особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 треба визначити в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 була засуджений 10.09.2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, та цим же вироком зараховано в строк попереднього ув`язнення період з 26.05.2020 року. Покарання ОСОБА_4 не відбув. Злочин, що інкримінується ОСОБА_4 вчинено 17.03.2020 року, тобто до ухвалення вказаного вироку суду.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
У даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 не обирався.
Таким чином, приймаючи рішення про строк покарання, що підлягає відбуттю, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України зараховує в строк остаточно призначеного покарання частково відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання, призначене за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 року.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту початку відбування покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 р., а саме з 26 травня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 12419 від 15.07.2020 року у розмірі 980,64 грн.

Речові докази:

-Довідку про звільнення на ім`я ОСОБА_4 , на який мається напис «мобильный телефон принадлежит мне а именно: мобильный телефон Meizu M6 Note, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 , ОСОБА_6 » та ще один напис «я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18.03.2020 приобрел мобильный телефон Meizu M6 Note, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 у гр. ОСОБА_6 за 200 грн.» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-Кришку на мобільний телефон Meizu M6 Note, сірого кольору, що знаходиться у камері схову Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області знищити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1