Справа № 463/327/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/85/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 представника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 січня 2021 року,

встановила:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 січня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема, вказав, що заявник вказував, що, на його думку, зазначені в заяві дії працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646 підлягають кваліфікації за ст. 367 КК України.

При цьому заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаними у заяві особами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

При цьому доводи заяви ОСОБА_6 зводяться до непогодження із діями працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646 щодо перереєстрації автомобіля спадкодавця ОСОБА_8 на іншу особу, однак жодних фактичних даних заява про вчинення кримінального правопорушення саме діями працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646 не містить (як-то даних про особу, на яку було перереєстровано транспортний засіб, підставу перереєстрації, в чому полягає незаконність перереєстрації та, зокрема, дій працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646), що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Без зазначення відповідних відомостей у заяві про вчинення кримінального правопорушення така розцінюється слідчим суддею як незаконний спосіб отримання інформації про обставини, збирання якої проводиться нотаріусом в межах спадкової справи чи в порядку надання адміністративних послуг громадянам (зокрема, про особу нового власника автомобіля та підстави реєстрації права власності за ним).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 21.12.2020 є її особистою оцінкою дій працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646 і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 21.12.2020 повідомленням про вчинення вищевказаними службовими особами злочину, передбаченого ст. 367КК України, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Львові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що слідчим суддею скаргу ОСОБА_6 розглянуто без участі представника ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

Наголошує, що слідчим суддею не враховано ч.1 ст. 214 КПК України.

На думку апелянта, слідчий суддя розглядаючи скаргу перебрав на себе функції ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, саме у відсутності суб`єкта оскарження, який не надав суду жодного заперечення, або інформацію яка б виправдовувала їхні дії щодо не внесення заяви в ЄРДР, видумуючи або боячись посадових осіб, відмовляє у внесенні відомостей по заяві апелянта до ЄРДР.

Підкреслює, що слідчим суддею не взято до уваги, що в повідомленні ТУ ДБР, розташованого у м. Львові вказано те, що не було написано в заяві апелянтом, що свідчить про нездійснення перевірки по заяві апелянта.

Заслухавши доповідача, виступ адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Зі змісту скарги ОСОБА_6 вбачається, що остання звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 21.12.2020 про вчинення кримінального правопорушення працівниками Червоноградського ТСЦ МВС № 4646, передбаченого ст. 367 КК України. Просила зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої нею заяви про злочин від 21.12.2020. Скаргу мотивує тим, що заява про вчинення злочину працівниками Червоноградського ТСЦ МВС № 4646 була подана нею до органу досудового розслідування, однак відомості за поданою заявою від 21.12.2020 не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 , який відбувся відповідно до вимог ст.306 КПК України, слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Таке рішення, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим з дотриманням положень ст.370 КПК України, в такому з посиланням на норми кримінального процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, інших міжнародних документів та матеріали кримінального провадження слідчим суддею зроблено вірний висновок.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що ОСОБА_6 в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаними у заяві особами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування. Доводи заяви ОСОБА_6 зводяться до непогодження із діями працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646 щодо перереєстрації автомобіля спадкодавця ОСОБА_8 на іншу особу, однак жодних фактичних даних заява про вчинення кримінального правопорушення саме діями працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646 не містить (як-то даних про особу, на яку було перереєстровано транспортний засіб, підставу перереєстрації, в чому полягає незаконність перереєстрації та, зокрема, дій працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646), що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Без зазначення відповідних відомостей у заяві про вчинення кримінального правопорушення така розцінюється слідчим суддею як незаконний спосіб отримання інформації про обставини, збирання якої проводиться нотаріусом в межах спадкової справи чи в порядку надання адміністративних послуг громадянам (зокрема, про особу нового власника автомобіля та підстави реєстрації права власності за ним).

Крім цього слідчим суддею підставно вказано про те, що доводи заявника у заяві від 21.12.2020 є її особистою оцінкою дій працівників Червоноградського ТСЦ МВС № 4646 і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 21.12.2020 повідомленням про вчинення вищевказаними службовими особами злочину, передбаченого ст. 367КК України, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Відтак, на переконання колегії суддів слідчим суддею вірно встановлено, що правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за скаргою ОСОБА_6 відсутні, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт у поданій апеляційній скарзі не наводить спростування висновків слідчого судді, зроблених в оскаржуваній ухвалі, а лише безпідставно вказує про незаконність та необґрунтованість такої, а також формально вказує про порушення норм матеріального та процесуального права слідчим суддею, підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , яка подана в інтересах ОСОБА_6 немає.

В ході апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 представника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про вчинення кримінального правопорушення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4