Справа № 159/5095/19
Провадження № 1-кп/159/72/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001353 від 19.07.2019 року, та кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000725 від 26 квітня 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

-02.10.2018 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 510 грн., за що судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку;
-20.06.2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, останній раз 20.06.2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на строк 2 роки, за що судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так ОСОБА_4 повторно 18 липня 2019 року, близько 10 год. 00 хв., діючи умисно, з корисливих спонукань, спрямованих на власне збагачення, маючи злочинний умисел на таємне викрадення майна, перебуваючи поблизу сходів на першому поверсі під`їзду № 8 багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, таємно викрав шасі дитячого візка марки "Zipp" білого та чорного кольорів, чим заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 506,67 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, останній раз 20.06.2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на строк 2 роки, за що судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так він 25 квітня 2020 року, близько 19 год. 00 хв., знаходячись в загальному кухонному приміщенні, що розташоване біля квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, переконавшись у відсутності можливих свідків-очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав з поверхні тумби мобільний телефон марки "Huawei", моделі "Ноnor 7А DUA-L22", світлого з золотистими кольорами (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), чим заподіяв ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 1559,67 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав повністю. Скориставшись своїм безумовним правом, від давання показань відмовився. Відповідаючи на запитання прокурора, підтвердив, що вчинив крадіжки за обставин, викладених в обвинувальних актах. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вчинив крадіжки, тобто кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено середньої тяжкості кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України в редакції на момент вчинення злочину). На момент ухвалення вироку такі кримінальні правопорушення віднесено до нетяжких.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд враховує також те, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності; має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку попередню судимість; вчинив новий умисний корисливий злочин в період іспитового строку, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів даної категорії та явне небажання ставати на шлях виправлення; на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє на ряд захворювань, посередньо характеризується по місцю проживання.

Крім цього, суд враховує відсутність будь-яких претензій потерпілих до обвинуваченого.

Враховуючи наведене та небезпеку ОСОБА_4 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі і про відсутність підстав для застосування щодо нього вимог ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи вимог ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Разом з тим, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, зважаючи на всі обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення, яке близьке до мінімального.

Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю вироків, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Альтернативний запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0001353, до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін у вигляді застави.

Заставу в сумі 40140 грн., внесену на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області згідно квитанції АТ "Державний ощадний банк України" № 5 від 07 лютого 2020 року, після набрання вироком законної сили слід скасувати та повернути вказану суму заставодавцю ОСОБА_8 .
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 27.08.2019 року по 10.02.2020 року.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, пов`язані із залученням експертів на проведення судових товарознавчих експертиз в загальній сумі 1388,85 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в повному обсязі.

Арешт, накладений на майно (речовий доказ) відповідно до ухвали слідчого судді від 19.07.2019 року, підлягає скасуванню з подальшим визначенням долі цього речового доказу у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Долю решти речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2019 року (невідбуте покарання становить 2 (два) роки позбавлення волі), і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 27 серпня 2019 року по 10 лютого 2020 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередню заставу.

Заставу в сумі 40140 (сорок тисяч сто сорок) гривень, внесену на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області згідно квитанції АТ "Державний ощадний банк України" № 5 від 07 лютого 2020 року, після набрання вироком законної сили скасувати та повернути вказану суму заставодавцю ОСОБА_8 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 1388 (одна тисяча триста вісімдесят вісім) грн. 85 коп. за проведення судових товарознавчих експертиз.

Арешт, накладений на майно (речові докази) відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2019 року, - скасувати.

Речові докази:

-нижню частину дитячого візка марки "Zipp", яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у користуванні останньої;

-мобільний телефон марки "Huawei", моделі "Ноnor 7А DUA-L22", світлого з золотистими кольорами (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), який передано на зберігання до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1