Єдиний унікальний № 500/8050/18
Провадження № 1-кп/946/226/20
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

23 грудня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002375, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньої освітою, не одружений, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 постійного місця проживання не має, раніше судимий:

-01.09.1986 року Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 206 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

-13.04.1988 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 206, 141 ч. 2, 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 22.04.2008 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 118 КК України до 2 років позбавлення волі;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

встановив:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 01 січня 2021 року.

Прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України не зникли, а саме є всі підстави вважати що при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватись від суду, про що свідчить те, що він позбувся речей після вчинення зазначеного кримінального правопорушення, зник з місця події, не має постійного місця проживання, тим самим може перешкоджати кримінальному провадженню або з урахуванням тяжкості скоєного злочину, раніше притягнення до кримінальної відповідальності, що характеризує його як жорстку особистість, може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі аналогічного характеру, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні залишив зазначене клопотання прокурора на розсуд суду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 1 абз. 6 Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) № 558-ІХ від 13.04.2020 року (далі- ЗУ Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення») встановлено у разі неможливості, у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьої статті 35 КПК України, або розглянути головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому законом, у зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про розгляд зазначеного клопотання в одноособовому складі головуючим суддею ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, не має постійного місця проживання та те, що запобіжний захід ОСОБА_4 обирався на досудовому розслідуванні, допитувались не всі свідки. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 .

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 19 лютого 2021 року.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 19 лютого 2021 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1