Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001285, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий: 23.01.2017 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, засуджений:

- за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2017 6 (шість) місяців позбавлення волі, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання вирішено рахувати з моменту затримання (13.08.2018)

В строк відбуття покарання зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 13.08.2018 по день набрання вказаним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 . Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 в користь потерпілого ОСОБА_10 - 4 000 (чотири тисячі) грн завданої матеріальної шкоди.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід залишено попередній - тримання під вартою.

Вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати по справі.

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він у період з 26.03.2018 по 10.00 год. 05.04.2018( точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зламу навісного замка, проник в підвальне приміщення АДРЕСА_2 , яке слугувало сховищем для речей, звідки таємно викрав бойлер марки «Ardo» об`ємом 80 л вартістю 4000 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду.
Він же, 12.08.2018 у період з 23.10 год. по 23.50 год., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту, умисно наніс не менше 3-4 ударів кулаком руки у ділянку обличчя та тулуба потерпілого ОСОБА_11 , від чого той впав на землю, спричинивши тілесних ушкоджень у вигляді синців на правому оці, нижній повіці лівого ока, крововиливу під білкову оболонку правого очного яблука, забою правої бокової половини грудної клітки, які згідно висновку судово-медичного експерта від 21.08.2018 за №557 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Він же, повторно, 12.08.2018 в період з 23.10 год. по 23.50 год., перебуваючи у дворі поблизу будинку 47 по вул. Винниченка у м.Луцьку, умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав належний потерпілому ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3» ІМЕІ №1: НОМЕР_1 з чохлом вартістю 1376 грн. 33 коп., у якому була сім картка ПрАТ «ВФ Україна», що не становить матеріальної цінності для потерпілого, карта пам`яті марки «Kingston» формату «Micro SD» об`ємом 32 Гб, вартістю 429 грн.; грошові кошти в сумі 60 грн та стерео bluetooth гарнітуру моделі «ERGO BT-801/BT-530» вартістю 390 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2 255, 33 грн.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах свого підзахисного ОСОБА_9 в апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності, вирок суду не мотивований та грунтується на припущеннях, а докази обвинувачення належним чином не перевірені. Вважає, що органами досудового слідства не здобуто достатньо доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_9 складу злочинів, передбачених ст.125 ч.1, ст.185 ч.3, ст.186 ч.2 КК України. Зазначає, що ані органами досудового розслідування, ані судом не встановлено всіх необхідних ознак складу злочину, які дають підстави для притягнення особи до відповідальності. Вказує, що судовий розгляд проведений з грубим порушенням норм КПК України, з обвинувальним нахилом, оскільки будь-яких прямих доказів про вчинення саме ОСОБА_9 злочинів в процесі кримінального провадження не здобуто, натомість в основу вироку покладені суперечливі докази належність та допустимість яких викликає сумніви. Просить вирок суду щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали, просили виправдати обвинуваченого, думку прокурора, яка її заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд, в порушення вимог ст. 94 КПК України, оцінив докази без належного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, обмежившись загальним формулюванням понять та переліком досліджених доказів, показань свідків, не надав їм належної обґрунтованої оцінки, не усунув суперечності між матеріалами провадження та показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідків, не з`ясував в повній мірі всіх обставин вчинення злочину.
Згідно роз`яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» N 5 від 29 червня 1990 року, висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути вмотивовано.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що по епізоду вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявні протиріччя та суперечності в показаннях обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які судом належно не оцінені та з обгрунтованням не спростованні в оскаржуваному вироку.
Так, в показаннях вищевказаних свідків наявні протиріччя відносно обставин вчинення, зазначеного в обвинувальному акті, злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. А саме встановлено суперечності щодо обставин викрадення у потерпілого ОСОБА_11 мобільного телефону, зокрема:
-обвинувачений ОСОБА_9 в своїх показаннях зазначив, що грабежу відносно потерпілого ОСОБА_11 не вчиняв, а лише бачив, як ОСОБА_12 обшукувала кишені потерпілого і верхній одяг, мобільний телефон потерпілого потім бачив у неї (інших речей потерпілого не бачив та не викрадав);
-потерпілий ОСОБА_11 в своїх показаннях вказав, що не бачив хто конкретно виймав вказане майно з кишені, однак ствердив, що в цей момент біля нього знаходився та вчиняв активні дії саме ОСОБА_9 та ще одна дівчина. Між нанесенням ударів та викраденням телефону та інших речей розриву у часі не було, оскільки як тільки він наніс удари, так і відразу з кишені забрали телефон та інші речі;
-свідок ОСОБА_12 в своїх показаннях зазначила, що саме вона взяла телефон потерпілого, який лежав у нього біля ніг, однак його в подальшому забрав ОСОБА_9 ;
-свідок ОСОБА_14 (в присутності законного представника ОСОБА_15 ) в своїх показаннях вказав, що кишені потерпілого ОСОБА_11 обшукувала саме ОСОБА_12 . Крім того у кого знаходився телефон та інші речі потерпілого не бачив, однак на наступний день ОСОБА_9 та ОСОБА_12 разом приходили до нього та заряджали телефон марки «Самсунг».
Також є суперечливими показання обвинуваченого, потерпілого, свідків відносно наявних в матеріалах провадження доказів, щодо нанесення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.
Так відповідно до заяви про вчинення злочину та протоколу допиту в якості потерпілого від 13 серпня 2018 року потерпілий чітко вказував, що йому нанесли тілесні ушкодження двоє осіб чоловічої статі, а його речі, зокрема мобільний телефон викрала дівчина на ім`я ОСОБА_16 .
В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_11 дав показання, що злочини відносно нього вчиняв безпосередньо ОСОБА_9 .
Разом з тим в своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що наніс декілька ударів кулаком руки в ділянку тулуба (3-4 удари), однак наявні у потерпілого ушкодження виникли не лише від його дій, а й від ударів ОСОБА_12 .
Крім того свідок ОСОБА_14 вказав, що ОСОБА_9 за вказаних в обвинувальному акті обставин взяв ОСОБА_11 руками за шию та тримав, а ОСОБА_17 вдарила в обличчя кілька разів (2-3 удари рукою). Потім потерпілий впав, ОСОБА_9 його продовжував утримувати, а ОСОБА_17 обшукувала його кишені. Чи наносив удари потерпілому обвинувачений не бачив.
Суд першої інстанції зазначені докази належним чином не дослідив, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував чи не підтвердив їх у відповідному об`ємі, не провів аналіз таких доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості, при тому, що дані фактичні обставини підлягають ретельній перевірці з метою проведення повного та неупередженого судового розгляду, та правильної кваліфікації дій обвинуваченого за кримінальним законом у випадку доведення їх протиправності.
Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.
Неврахування та залишення поза увагою зазначених обставин призводить до оперування судом доказами, допустимість яких є імовірною, що в контексті презумпції невинуватості є неприпустимим для обґрунтування рішення про винуватість особи і свідчить про порушення права особи на справедливий суд.
Тому, за наведених обставин, висновок суду про визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, є передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Наведені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законний і обґрунтований вирок та такими, які згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409, ст.415 КПК України є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Оскільки вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, то всі доводи апеляційних скарг, враховуючи вимоги частини другої і третьої ст. 415 КПК України підлягають перевірці при новому розгляді.
Під час нового судового розгляду кримінального провадження необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження та перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, і, в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване судове рішення.
Таким чином апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: