У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.08.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002313 від 23.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

скаржник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.08.2020 року.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання про арешт майна.
Накладено арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстроване за ОСОБА_5 , з тимчасовим позбавленням можливості відчужувати та розпоряджатися ним, до скасування арешту майна у встановленому законом порядку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та доповнень до неї.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є необгрунтованим та незаконним.

Зазначає, що судове засідання відбулось без його повідомлення та виклику судом та за його відсутності, та про дане рішення дізнався лише 13.08.2020 року, коли отримав рішення поштою.

Вважає, що суд не обґрунтовано не викликав його в судове засідання по даній справі.

Стверджує, що судом, при розгляді клопотання слідчого не було надано оцінки обґрунтованості самого клопотання та наявності підстав для арешту майна, а також не було досліджено документ на підставі якого можливо вбачати не законність реєстрації, а саме договір міни.

Звертає увагу на те, що в клопотанні слідчого не зазначено, що він заволодів саме квартирою.

Також апелянт зазначає, що при розгляді клопотання не приймав участь прокурор, участь якого є обов`язковою.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_5 стверджує про необхідність скасування ухвали суду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
До Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , по кримінальному провадженню №0002313 від 23.07.2020 за фактом незаконного заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , належною ОСОБА_8 (правова кваліфікація за ч.3 ст. 190 КК України).
Слідчий обґрунтовує своє клопотання тим, що ОСОБА_5 в групі з двома невстановленими особами на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою незаконного заволодіння житлом ОСОБА_8 , здійснили пропозицію щодо укладення договору міни квартири, належної ОСОБА_8 та квартири, належної ОСОБА_5 , зі здійснення грошової доплати ОСОБА_8 у розмірі 54000 грн. 06.07.2020 ОСОБА_5 з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 прибули до приватного нотаріуса ОСОБА_11 , де зловживаючи довірою заявниці, було складено та посвідчено договір міни квартир між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_5 надано доступ ОСОБА_8 до житлової квартири АДРЕСА_3 , яка перебуває в занедбаному стані та потребує капітального ремонту. Грошові кошти в розмірі 54000 грн., які ОСОБА_5 зобов`язаний був передати за умовами договору у вигляд доплати, потерпілій не надано.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна по кримінальному провадженню №0002313 від 23.07.2020 року, слідчий суддя зазначив, що слідчим доведено, що існує реальна загроза перереєстрації (відчуження) права власності на вказане майно, яке необхідно арештувати з метою подальшого забезпечення його збереження.

Також зазначив, що з метою забезпечення арешту майна, клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника відповідно до ч.2 ст. 172 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги та доповнень до неї, думку прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження СВ Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002313 від 23.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

23.07.2020 року до СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області звернулась ОСОБА_8 , яка вказала що 06.07.2020 року троє невстановлених осіб, один з яких ОСОБА_5 під приводом оформлення договору міни заволоділи її квартирою АДРЕСА_2 , знаходячись в приміщенні нотаріуса ОСОБА_11 .. Вказала, що її ошукали та просила накласти арешт на її квартиру, щоб унеможливити її подальше реалізацію.

В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 в групі з двома невстановленими особами на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою незаконного заволодіння житлом ОСОБА_8 , здійснили пропозицію щодо укладення договору міни квартири, належної ОСОБА_8 та квартири, належної ОСОБА_5 , зі здійснення грошової доплати ОСОБА_8 у розмірі 54000 грн. 06.07.2020 ОСОБА_5 з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 прибули до приватного нотаріуса ОСОБА_11 , де зловживаючи довірою заявниці, було складено та посвідчено договір міни квартир між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_5 надано доступ ОСОБА_8 до житлової квартири АДРЕСА_3 , яка перебуває в занедбаному стані та потребує капітального ремонту. Грошові кошти в розмірі 54000 грн., які ОСОБА_5 зобов`язаний був передати за умовами договору у вигляд доплати, потерпілій не надано.
Вищезазначені факти надали слідчому підстави прийти до висновку, що вищевказана квартира стала предметом злочинного посягання та заволодіння.

Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя дотримався даних вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що слідчим доведено, що дане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та має суттєве значення для кримінального провадження, так як є об`єктом кримінально протиправних дій.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на дане майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , з метою його збереження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, наклав арешт на дане майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно того, що квартира АДРЕСА_2 , є предметом кримінального правопорушення та виникла необхідність для накладення арешту на дану квартиру, яка належить ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи апелянта про те, що ухвала слідчим суддею постановлена з порушенням вимог закону, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Твердження апелянта про те, що судове засідання відбулось без його повідомлення та виклику судом та за його відсутності, що є порушенням, то дане твердження є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки з метою забезпечення арешту майна, клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника відповідно до ч.2 ст.172 КК України.

Інші доводи, на які посилається ОСОБА_5 не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.08.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Ленінського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002313 від 23.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: