Справа № 703/3059/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектора дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР 09.09.2020 року за № 0000227 за ст. 209 КК України

за участю

дізнавача ОСОБА_3

користувача майна ОСОБА_4 ,

про арешт майна

в с т а н о в и в :

Інспектор сектору дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 внесла погоджене з прокурором клопотання про накладення арешту на автомобіль «ISUZU TROOPER», д.н.з. НОМЕР_1 .

Своє клопотання інспектор обґрунтовує тим, що 09 вересня 2020 року близько 14 години 15 хвилин в м. Сміла по вул. Мазура, 12, працівниками Смілянського ВП був зупинений автомобіль «ISUZU TROOPER», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . Під час перевірки документів було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було замінено та номер шасі частково знищено.

Після огляду місця події працівниками поліції було вилучено вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В цей же день за даним фактом інспектором сектору дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Оскільки вилучений автомобіль було визнано речовим доказом в межах наведеного кримінального провадження, з метою збереження цього доказу та забезпечення кримінального провадження інспектор просила накласти арешт на вилучене майно.

В судовому засіданні інспектор підтримала клопотання та просила його задоволити з наведених в ньому підстав.

Необхідність накладення арешту на вилучене майно пояснити не змогла.

Користувач вилученого майна просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши думку інспектора та користувача майна, вивчивши додані до клопотання письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно з витягом з ЄРДР, кримінальне провадження відкрите за фабулою, зазначеною слідчим у клопотанні.

Згідно з протоколом від 09 вересня 2020 року під час огляду місця події в м. Сміла по вул. Мазура, було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та автомобіль «ISUZU TROOPER», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, тобто з метою збереження речових доказів).

Однак інспектором не мотивовано, яким чином вилучений автомобіль може бути використаний як доказ в межах кримінального провадження, передбаченого ст. 290 КК України та недоведено, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання подане інспектором є необґрунтованим, відтак не підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 173 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання про арешт автомобіля марки ISUZU TROOPER», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , знаходиться у користуванні та володінні у ОСОБА_4 .

Ухвала про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно є підставою негайного повернення майна особі, яка ним володіє.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Повний текст ухвали проголошений 16 вересня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1