В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , представника потерпілої сторони ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 10.04.2020 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не одружена, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В :
17.05.2012 під час спільного проживання зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_7 , батьком якої фактично являється ОСОБА_6 .
Проте, в порушення вимог абзацу 4 статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» ОСОБА_4 , проживаючи разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 , який являється батьком дитини, шляхом обману, умисно, з корисливою метою 06.11.2019 вказала завідомо неправдиві відомості у заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, а саме відомості з приводу того, що вона являється одинокою матір`ю, не проживає разом зі своїм цивільним чоловіком та виховує дитину сама, котру самостійно надала до УСЗН Тростянецької РДА, в результаті чого ОСОБА_4 , як одинокій матері, у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року включно було нараховано та виплачено грошові кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 на загальну суму 11455 грн. 58 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 достовірно знала про те, що відповідно до абзацу 4 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» «жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має», та усвідомлювала, що вона не має права на отримання щомісячної допомоги на дитину, як одинока матір, проте звернулася до Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації із заявою про призначення такої допомоги.
В подальшому ОСОБА_4 , не маючи права на отримання нарахованих коштів, діючи умисно, з корисливою метою зняла з банківської картки нараховані кошти та розпорядилася ними на власний розсуд, тим самими спричинивши державному бюджету України в особі УСЗН Тростянецької РДА матеріальні збитки на вказану суму.
Вчиняючи вказані злочинні дії, ОСОБА_4 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнала повністю та показала, що після народження доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 вона стала проживати з ОСОБА_6 , батьком її доньки, у фактичних шлюбних стосунках. Фактичним місцем проживання її родини є будинок по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . Обвинувачена періодично зверталася до УСЗН із заявами про отримання допомоги як одинокій матері, хоча була обізнана із порядком отримання такої допомоги, крім того такий порядок був їй роз`яснений уповноваженими особами УСЗН. Отже, їй було достеменно відомо, що вона не має права на отримання допомоги одинокій матері, так як проживає із батьком дитини однією сім`єю, веде спільне господарство і батько утримував її дитину, однак вона звернулася, зокрема у листопаді 2019 року до УСЗН, власноручно склала заяву про призначення їй допомоги, як одинокій матері. В подальшому вона отримувала кошти, як допомогу одинокій матері, витрачала їх на потреби дитини. Цивільний позов, пред`явлений УСЗН Тростянецької РДА Сумської області про стягнення з неї зайво виплачених грошових коштів державної допомоги одиноким матеріям у розмірі 9455, 58 грн. визнає в повному обсязі.
Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченої судом встановлено, що обвинувачена повністю визнає свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, погоджується із кваліфікацією вчиненого нею діяння, а прокурор у судовому засіданні та представник потерпілої сторони не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи та розмір цивільного позову ніким не оспорюються.
З урахуванням думки обвинуваченої, прокурора, представника потерпілої сторони, які вважають за можливе не досліджувати докази, подані на підтвердження події злочину, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд постановив ухвалу, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України про визнання недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, а дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, так як вона своїми умисними діями вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При призначенні виду та міри покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Також суд приймає до уваги пом`якшуючі покарання обставин, відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання не встановлено.
При визначенні покарання обвинуваченій суд також враховує наступне.
01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), яким було внесено зміни до санкції частини першої статті 190 КК України. Указаним Законом № 2617-VIII було посилено кримінальну відповідальність за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, зокрема, розмір штрафу збільшено і з 01.07.2020 передбачено штраф у розмірі від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (частина друга статті 4 КК України).

Відповідно до частини другої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, ОСОБА_4 вчинила 06.11.2019.
Оскільки Законом № 2617-VIII посилено кримінальну відповідальність за кримінальні проступки, передбачені частиною 1 статті 190 КК України, то з урахуванням приписів частини 2 статті 5 КК України, цей Закон зворотної дії не має, а при призначенні покарання ОСОБА_4 слід застосувати санкцію частини 1 статті 190 КК України у редакції, яка діяла станом на 06.11.2019 року до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , з урахуванням сукупності пом`якшуючих провину обставин - щирого каяття, добровільного часткового відшкодування завданого збитку, з урахуванням особи винної, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження скоєння нею нових злочинів.

У кримінальному провадженні потерпілою стороною заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення зайво виплачених грошових коштів державної допомоги одиноким матеріям у розмірі 9455,58 грн.
У судовому засіданні представник потерпілої сторони УСЗН Тростянецької РДА ОСОБА_5 цивільний позов підтримала повністю та просила його задовольнити.
У підтвердження цивільного позову представником потерпілої сторони надано копію заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 06.11.2019, копію декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 06.11.2019, копію рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 11.11.2019, копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 , копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, довідку про нараховану соціальну допомогу, відповідно до якої ОСОБА_4 , як одинокій матері, у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року включно нараховано та виплачено грошові кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 на загальну суму 11455 грн. 58 коп.
Також представником потерпілої сторони разом з цивільним позовом надано до суду копію квитанції від 22.06.2020, відповідно до якої ОСОБА_4 добровільно сплачено частину завданої шкоди у розмірі 2000 грн.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За таких обставин розмір спричиненої шкоди знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та не викликає у суду та інших учасників справи сумнівів, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 371, ч.2,3 ст.373, ст.374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і по цьому закону призначити покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_4 у місячний строк після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про стягнення зайво виплачених грошових коштів державної допомоги одиноким матеріям задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області зайво виплачені грошові кошти державної допомоги одиноким матеріям у розмірі 9455 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 58 копійок.
Речові докази : документи з особової справи ОСОБА_4 , що зберігаються в Управлінні соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації залишити у користуванні останнього.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченою, потерпілою особою, прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в ч.3 ст.394 КПК України.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, потерпілій стороні та прокурору.

Суддя ОСОБА_1