У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2020 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання інспектора сектору дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000258 від 17 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

УСТАНОВИВ:

20 липня 2020 року інспектор сектору дізнання Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування автомобілем марки КІА днз НОМЕР_1 , який було вилучено під час обшуку 17.07.2020 року за адресою м. Київ, б-р Перова, 21.
Клопотання погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3
17.07.2020 року за даним фактом, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258, органом досудового розслідування визначений підрозділ дізнання Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві.
Метою накладення арешту на вказане майно зазначено забезпечення збереження речових доказів відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що його слід повернути прокурору з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, має врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з наданих суду матеріалів, підозру у кримінальному провадженні №№0000258 від 17 липня 2020 року, нікому не оголошено.
Більш того, клопотання про арешт майна не містить посилання на документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння користування чи розпорядження третіми особами таким майном.
Відсутні такі документи й у додатках до вказаного клопотання.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся інспектор сектору дізнання Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_2 в порядку ст. 40-1 КПК України, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання інспектора сектора дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000258 від 17 липня 2020 року повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , встановивши строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з часу отримання копії даної ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4