Провадження № 11-кп/4820/269/21
Справа № 686/7037/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 5 ст. 186 КК України ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора, та строк дії запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_8 , продовжено у вигляді тримання під вартою по 26 березня 2021 року, включно.

Постановлено у разі внесення застави, визначеної, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13.08.2020 року термін дії, покладених на ОСОБА_8 обов`язків: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні - продовжити по 26 березня 2021 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна, а відтак враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , який ніде не працює, переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, а також наявність відносно нього інших кримінальних проваджень, суд прийшов до переконання, що продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення нових кримінальних правопорушень, які і існували на момент обрання такого виду запобіжного заходу.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу колегії суддів Хмельницького міськрайонного суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ухвалити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з перебуванням за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , із носінням електронного засобу контролю. Вказує, що у даному випадку призначення альтернативного заходу у вигляді застави у розмірі 630 600 грн., визначеної ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13.08.2020 року, рівнозначне відсутності альтернативи, оскільки враховуючи важке майнове становище ОСОБА_8 , а саме те, що його сім`я немає власного житла, через перенаселення помешкання, належного його батькові, де обвинувачений зареєстрований, вони вимушені періодично проживати у родичів та знайомих, дружина ОСОБА_8 , яка перебувала на 27 тижні вагітності, на даний час, не працює, оскільки доглядає їх малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він немає можливості працевлаштуватись, оскільки тривалий час перебував на лікуванні через отриманні ним травми у 2003 році, кульові поранення та погіршення стану здоров`я, через що сім`я ОСОБА_8 вимушена проживати за рахунок фінансової допомоги батьків, і знайти визначені судом для внесення застави кошти їм неможливо. Крім того судом першої інстанції не було враховано, що у результаті перенесеного поранення, ОСОБА_8 фактично втратив зір на ліве око і отримав погіршення зору правового ока. 29.10.2020 року він був травмований у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», отримавши ЧМТ, через що загострились наявні у нього важкі хронічні та посттравматичні захворювання, а також його важкі сімейні обставини. Зазначає, що кваліфікація дій ОСОБА_8 є сумнівною, необґрунтованою доказами, і не можу бути підставою для подальшого його утримання під вартою, з огляду на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На переконання сторони захисту, що відсутність у ОСОБА_8 офіційного місця роботи не може бути врахована судом як обставина, що свідчить про необхідність продовження йому строку запобіжного заходу, а також є недоведеним стороною обвинувачення факт переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування, що спричинило оголошення його у розшук. Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням за місцем його реєстрації цілком забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно внесених змін на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою» № 1027-IX, який набрав чинності 14 січня 2020 року, чинний КПК України доповнено ст. 422-1 КПК України.

У відповідності з ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Із змісту апеляційної скарги убачається, що у ній відсутнє клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про безпосередню участь у розгляді апеляційної скарги, а тому колегія суддів уважає за можливе проводити розгляд за його відсутності.

З клопотання прокурора убачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, а тому перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі. Окрім цього, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни показань, останніх, на його користь, а також, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може продовжити займатись злочинною діяльністю шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки 04.08.2020 року СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним 25.05.2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та 28.09.2020 року обвинувальний акт направлено до Красилівстького районного суду (перебував у розшуку з 20.07.2020 року).

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Суд врахував особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а також обставини визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років із конфіскацією майна та те, що наявність ризиків, на підставі яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, йому було обрано, не зменшились, а відтак відсутні підстави для зміни на інший більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави для продовження строку дії саме такого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність виписаних в ухвалі суду ризиків, а відтак і про можливість зміни щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації із носінням електронного засобу контролю, не знайшли свого підтвердження, під час її розгляду апеляційним судом, з врахуванням характеру висунутого обвинувачення.

Твердження сторони захисту про не врахування судом важкого майнового стану обвинуваченого ОСОБА_8 , не дають колегії суддів підстав для застосування щодо нього іншого запобіжного заходу, з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апелянта щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку з отриманою травмою в СІЗО та неможливістю перебуванням там, є необґрунтованими, оскільки в процесі розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» є повноцінна медична частина, де обвинуваченому ОСОБА_8 надається необхідна медична допомога, а за повідомленням начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» його стан є задовільним.

Посилання захисника на неможливість внесення обвинуваченим ОСОБА_8 суми визначеної застави ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13.08.2020 року у розмірі 630 600 грн., у зв`язку з тим, що його сім`я немає власного житла, через перенаселення помешкання належного його батька, де обвинувачений зареєстрований, вони вимушені періодично проживати у родичів та знайомих, дружина ОСОБА_8 , яка перебувала на 27 тижні вагітності, на даний час не працює, оскільки доглядає їх малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачений не працевлаштований, оскільки тривалий час перебував на лікуванні через отриманні ним травми у 2003 році, , через що сім`я ОСОБА_8 вимушена проживати за рахунок фінансової допомоги батьків спростовується наступним.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Колегія суддів вважає, що застава, у вказаному розмірі, в повній мірі, є обумовленою з огляду на всі обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , та суворість покарання за такі його дії, та інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України.
На думку колегії суддів, такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, підстав для зменшення розміру застави, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин вчинення злочину, які були враховані при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження про не наведення обґрунтованих підстав застосування альтернативних запобіжних заходів, не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, і не спростовують, встановлених судом обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що обрання відносно ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, належним чином, забезпечить його процесуальну поведінку, усуне продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. А відтак, порушення процесуального закону відсутні.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Посилання захисника на недоведеність обвинувачення ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, оскільки на даному етапі провадження, вирішення питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину є недопустимим, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому твердження сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України саме ОСОБА_8 , не можуть підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4