Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/44/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2021, якою стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Андрусівка, Світловодського району, Кіровоградської області, громадянина України, с середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого автокрановщиком в ТОВ «БК Ольвія» м. Кривий Ріг, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства, тобто з 09 год. 20 хв. 14.01.2021 до 23 год. 59 хв. 13.03.2021, без визначення розміру застави,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
За наслідком розгляду даного клопотання, ухвалою слідчого судді вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри підтверджуються доданими до клопотання матеріалами. Також, по даному кримінальному провадженню наявні ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України,а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності; впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Крім того, слідчим суддею враховано, що кримінальне правопорушення, яке ставиться ОСОБА_8 в провину, вчинено ним в стані алкогольного сп`яніння, та те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, в тому числі і керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за що був позбавлений права керування на один рік, тобто, особа схильна до вчинення правопорушень пов`язаних з порушенням правил дорожнього руху і дорожньо - транспортна пригода, що сталась 14.01.2021 року є логічним наслідком його попередньої поведінки.
Таким чином, за висновком слідчого судді у зв`язку із встановленням обґрунтованої підозри, доведеністю існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, особи підозрюваного та конкретних обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , контроль за поведінкою підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного, в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого та суду за першою вимогою; в період часу з 22 годин 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що в мотивувальній частині ухвали не зазначено аргументів на користь того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, знищувати або приховувати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, вчиняти інші подібні кримінальні правопорушення - крім тяжкості скоєного ОСОБА_8 необережного кримінального правопорушення, ні органом досудового розслідування, ні судом першої інстанції, не наведено жодного доказу в обґрунтування обрання відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання суд також не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що підозрюваний, ОСОБА_8 , визнав свою вину в повному обсязі та розкаявся в скоєному, після ДТП надавав допомогу потерпілому, викликав швидку та поліцію, не покидав місце вчинення ДТП, тобто не переховувався від працівників поліції. Також, суд не врахував те, що потерпілий був кращим другом дитинства підозрюваного разом виросли, так як являються однолітками, проживали неподалік один від одного, були майже братами. Після скоєного кримінального правопорушення мати, підозрюваного надала матеріальну допомогу на поховання потерпілого.

Захисник зазначає, що слідчий суддя перерахував ризики зазначені в ст. 177 КПК України, але доказів на їх обґрунтування не зазначив, є очевидним, що підстав для застосування такої міри запобіжного заходу не було, а викладені в ухвалі обставини, є надумані.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя не в повній мірі врахував вимоги передбачені статтею 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 , має постійне місце проживання АДРЕСА_2 , працює на ТОВ «БК Ольвія» на посаді автокрановщика, має на утриманні сестру інваліда дитинства та матір пенсіонерку, позитивно характеризується по місцю постійного проживання та роботи.

Не зважаючи на всі ці обставини, слідчий суддя не прийняв їх до уваги застосувавши до ОСОБА_9 найсуворіший запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000012 від 14.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14.01.2021 близько 03 години 30 хвилин, в порушення п. 2.9 (а) ПДР України (п. 2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння від 14.01.2021 наявний алкоголь в кількості 0,65 ‰, керував автомобілем Audi 80 з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 та рухався по автодорозі Р-10 «Черкаси - Канів - Кременчук» Світловодського району, Кіровоградської області з боку села Калантаєв, Світловодського району, Кіровоградської області у напрямку села Велика Андрусівка, Світловодського району, Кіровоградської області.

Під час руху на вказаному автомобілі, у вказаний час та у вказаному напрямку ОСОБА_8 , порушуючи п. п. 1.5, 2.3 (б) (д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, легковажно сподівався на відвернення негативних наслідків та у порушення вимоги п.п.12.1 та 12.2. ПДР (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), перевищив допустиму та безпечну швидкість руху по умовам видимості меж проїзної частини в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювались темною порою доби та наявністю снігового покриву на проїзній частині, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та напрямок, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, не впорався з керуванням транспортного засобу та на відстані 57,6 метри від ЛЕП 97 (394) допустив виїзд керованого автомобіля за межі проїзної частини на ліве узбіччя, щодо напрямку його руху, з наступним заносом транспортного засобу на праве узбіччя та подальшим перекиданням.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Audi 80 з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

14.01.2021 о 16 годині 35 хвилин за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.01.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

15 січня 2021 року слідчий слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2021 задоволено вказане клопотання та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177,178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_8 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення по якому йому повідомлено про підозру є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого. Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджена долученими до матеріалів клопотання письмовими доказами, а саме: протоколами допиту свідків від 14.01.2021 (а.с. 11-14), протоколом допиту підозрюваного від 14.01.2021, в якому він вину у вчиненні злочину визнав (а.с. 26-27).

На переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 не заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду; впливати на свідків, оскільки підозрюваний знайомий зі свідками, крім цього свідки на досудовому слідстві ще не допитувались; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема вік, стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан, , колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Злочин, який ставиться в провину ОСОБА_8 спричинив загибель людини, підозрюваний, є злісним порушником правил дорожнього руху, нехтує встановленими суспільними правилами і обмеженнями.

Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

Отже, вимоги апеляційної скарги захисника щодо необхідності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, посилання захисника на те, що до підозрюваного можливо застосувати інший запобіжний захід, зокрема запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного. Інші апеляційні доводи апеляційної скарги захисника, не є визначеною законом підставою для скасування даного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваній особі ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 376 ч.2, 117, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2021, якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4