Справа № 635/4310/20
Провадження № 1-в/635/630/2020
У Х В А Л А

07 вересня 2020 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 13.11.2019 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И В :
Начальник ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок від 13.11.2019 відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII, яким унесено зміни до ч.ч. 1 та 2 ст. 309 КК України.

Засуджений та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)»в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Прокурор надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти задоволення клопотання не заперечував.

Відповідно до положень ч. 4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.11.2019 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 06.10.2015 у виді 3 місяців позбавлення волі та визначено остаточне покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком від 13.11.2019, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
ОСОБА_4 неодноразово судимий за ст. 309 КК України, останній раз 06.10.2015 за ч. 2 ст. 309 КК України.
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до частин 1 та 2 статті 309 КК України внесено зміни, згідно з якими:

- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч. 1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною 2 статті 309 КК України в редакції, чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першої даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Таким чином, з 01.07.2020 частиною 2 статті 309 КК України не передбачено кримінальну відповідальність за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно у строк понад рік після засудження за цією статтею.
Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення ч.1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Згідно з ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Отже, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 частина 2 статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною 1 даної статті, у строк більше року після засудження за цією статтею, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною 2 статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020), у діях ОСОБА_4 , за які він засуджений 13.11.2019 за ч. 2 ст. 309 КК України, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_4 з частини 2 на частину 1 статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.
Остаточне покарання за вироком від 13.11.2019 необхідно визначити за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком від 06.10.2015 (яка складає 2 роки 20 днів позбавлення волі), та переведення менш суворого виду покарання у виді обмеження волі у більш суворий у виді позбавлення волі за правилами ч. 1 ст. 72 КК України.
При цьому відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Щодо вироку від 06.10.2015, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, суд зазначає наступне.
Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком апеляційного суду Луганської області від 20.08.2015 та визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно з вироком від 06.10.2015, інкримінований йому злочин вчинено ОСОБА_4 24.07.2015, на момент вчинення цього злочину останній мав непогашену судимість за ч. 1 ст. 309 КК України від 09.12.2014, тобто вказаний злочин вчинено протягом року після засудження за цією статтею.
Оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, за який ОСОБА_4 засуджений вироком від 06.10.2015, вчинено останнім протягом року після засудження за цією статтею, підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_4 з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України в редакції, чинній з 01.07.2020, відсутні.
Також відсутні підстави для пом`якшення покарання, призначеного за вироком від 06.10.2015, оскільки призначене ОСОБА_4 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі не перевищує максимального розміру покарання у виді 3 років позбавлення волі, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України в редакцій, чинній з 01.07.2020.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.11.2019 за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі.
На підставі частин 1, 2 статті 71, статті 72 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 06.10.2015 та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1