УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0005330 від 02.07.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст.189, ч.2 ст.127 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0005330 від 02.07.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст.189, ч.2 ст.127 КК України, про арешт майна: 2728 гривень 10 копійок; купюру номіналом 100 доларів США серії та номеру DB87182832В; посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; пошкоджене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; чек «Приватбанк» від 07.07.2020, виданий о 16 год. 12 хв. 40 сек.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0005330 від 02.07.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст.189, ч.2 ст.127 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що в період часу з 15 години 01.07.2020 по 17 годину 01.07.2020, за адресою: АДРЕСА_1 , організована група осіб, діючи умисно, незаконно позбавили волі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тривалий час, чим нанесла останньому фізичних страждань.

В ході проведення першочергових слідчих дій було встановлено, що особи, які причетні до викрадення потерпілого ОСОБА_6 можуть перебувати за адресою: АДРЕСА_2 , яку орендує громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який може бути причетний до вчинення вищевказаного злочину та в приміщенні може знаходитись майно, яке має доказове значення для досудового розслідування.

16 липня 2010 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Маріуполь, Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , було затримано в порядку статті 208 КПК України.

В ході затримання із дотриманням правил, передбачених ч.7 ст.233, ст..236 КПК України в присутності понятих було здійснено обшук затриманого ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено: 2728 гривень 10 копійок; купюру номіналом 100 доларів США серії та номеру DB87182832В; посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; пошкоджене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; чек «Приватбанк» від 07.07.2020, виданий о 16 год. 12 хв. 40 сек.

В судове засідання слідчий за викликом не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

Власник майна в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку про таке.

16.07.2020 слідчий направив слідчому судді клопотанням про арешт тимчасово вилученого 16.07.2020 у кримінальному провадженні № 0005330 від 02.07.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст.189, ч.2 ст.127 КК України. У своєму клопотанні слідчий просить майно з метою збереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий судя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно змісту клопотання, майно було вилучено в ході обшуку і воно є речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, слідчий не привів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу, що автомобіль може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи, що постанова слідчого про визнання речових доказів від 15 липня 2020 року носить суто формальний характер, оскільки в самій постанові не надана оцінка автомобілю на предмет його відповідності положенням статті 98 КПК України, а також не обґрунтовано його значення для даного кримінального провадження, а також речі були визнані речовими доказами до їх вилучення, враховуючи, що постанова про визнання речових доказів датована 15.07.2020, а речі вилучені згідно протоколу затримання особи 16.07.2020, у зв`язку з чим арешт на зазначений об`єкт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні не може бути накладений.

Аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим не доведено правових підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна, можливість використання його як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання про арешт майна та для ініційованого слідчим питання з приводу поновлення пропущеного строку.

Керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0005330 від 02.07.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст.189, ч.2 ст.127 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання ап еляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя : ОСОБА_1