ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/3359/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.358,
ч.3 ст.358, ч.3 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11-кп/818/3359/20 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

засуджено за:

- ч.1 ст.190 КК України на 1 рік обмеження волі та на підставі ст.49 КК України, звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
- ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 2001 року) на 1 рік обмеження волі та на підставі ст.49 КК України, звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
- ч.2 ст.358 КК України (в редакції від 2001 року) на 2 роки обмеження волі;
- ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- ч.3 ст.185 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 5 років 4 місяці позбавлення волі.

Як установив суд, 19 березня 2007 року приблизно о 19.20 год., ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, під приводом надання посередницьких послуг по продажу мобільного телефону раніше знайомому йому неповнолітньому ОСОБА_9 , привівши останнього до будівлі магазину «ХМК», розташованого по вул. Пушкінській, 42 в м. Харкові, завідомо знаючи, що в будівлі наявний другий вихід в двір, знаходячись поруч із вказаною будівлею, ОСОБА_8 , ввійшовши в довіру до неповнолітньому ОСОБА_9 , діючи умисно, ввів його в оману стосовно того, що йому потрібно показати телефон покупцеві, проживаючому в одній з квартир будинку і попросив його передати йому мобільний телефон марки «Нокіа-N 70». ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_8 , передав йому вищевказаний мобільний телефон, вартістю 1782,10 грн. разом із сім-картою мобільного оператора «ДІ-Джус» 25 грн. ОСОБА_8 , шляхом обману заволодів майном ОСОБА_9 , попрохав його зачекати біля під`їзду, а сам зайшовши до будівлі, вийшов через другий вихід у двір та зник із місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1807,10 грн.

Крім того, ОСОБА_8 20 червня 2007 року, приблизно о 13.00 год. вступив у злочинну змову з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_10 », направлену на підробку паспорта громадянина України з метою його подальшого використання в злочинній діяльності. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_8 , сфотографувався та надав останньому свою фотографію, завідомо знаючи, що вона буде вклеєна співучасником в паспорт громадянина України, який наданий на ім`я іншої особи. Після чого невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_10 », виконуючи свою злочинну роль, в невстановленому місці, вклеїв надану ОСОБА_8 фотокартку в паспорт серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого шляхом підчистки, частково змінив справжні дані наявні у документі, а саме: рік народження і дату видачі паспорта, після чого передав його ОСОБА_8 з метою його подальшого використання.

Крім того, 22 червня 2007 року, приблизно о 09.00 год., ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на використання завчасно підробленого документа для оформлення на роботу і в подальшому отримання товарно-матеріальних цінностей, якими мав намір заволодіти, знаходячись по вул. Сумській, 2 в м. Харкові, діючи умисно, пред`явив ПП « ОСОБА_12 », який займався реалізацією карток поповнення рахунку мобільних операторів, як справжній, раніше підроблений ним та невстановленою особою паспорт серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і передав його для оформлення документів для працевлаштування, отримавши в замін картки поповнення рахунку різних мобільних операторів, і зник із місця вчинення злочину.

03 липня 2011 року у ОСОБА_12 був вилучений вище вказаний паспорт, який був наданий ОСОБА_8 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виготовлений із використанням форм плоскої та високої печаті, на поліграфічному комбінаті «Україна», маючий зміни оригінального змісту, у вигляді заміни фотокартки, а також на другій та сьомій сторінці паспорта в місці розташування цифр «2004», цифрового запису року «2004» раніше були наявні інші цифри, які були видалені шляхом підчистки.

Крім того, 22 червня 2007 року, приблизно о 09.00 год., ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи довірою ПП « ОСОБА_12 », під приводом оформлення на роботу і в подальшому отримання матеріальних цінностей якими мав намір заволодіти, знаходячись на вул. Сумській в м. Харкові, пред`явив приватному підприємцю ОСОБА_12 , який займався реалізацією карток поповнення рахунку мобільних операторів, як справжній раніше підроблений ним та невстановленою особою паспорт серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_12 не помітив факту підробки, сприймаючи ОСОБА_8 за ОСОБА_13 і вважаючи, що він дійсно бажає працювати реалізатором карток поповнення рахунку мобільних операторів, передав йому картки наступного поповнення рахунку «МТС» на 30 грн. в кількості 10 одиниць, «Лайф» на 50 грн. 4 одиниці, «Київстар» на 100 грн. 10 одиниць, на загальну суму 1500 грн.

Отримавши при цьому картки поповнення рахунку мобільних операторів ОСОБА_8 зник із місця вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд.

Крім того, 25 березня 2010 року, приблизно о 13.00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , своєї знайомої ОСОБА_14 з її дозволу, скориставшись її тимчасовою відсутністю, маючи раптово виниклий умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, таємно викрав майно, що належало ОСОБА_15 : плазмовий телевізор ТМ «Філіпс», вартістю 4510 грн., DVD-плеєр ТМ CRN DS016, вартістю 150 грн., золотий ланцюжок, вагою 4,5 грам, вартістю 1234,80 грн., блю-туз ТМ «Самсунг» вартістю 231 грн. на загальну суму 6125,80 грн., а також грошові кошти в сумі 1000 грн. та 7000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення кримінального правопорушення становить 55545 гривень, а всього на загальну суму 62670 грн. 80 коп., що завдало значної шкоди потерпілій та в 100 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, після чого зник із місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Наголосив, що він непричетний до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, оскільки він не був обізнаний в тому, що чоловік на ім`я ОСОБА_10 зробить йому паспорт на ім`я іншої особи, а помітив це лише коли його використовував. Указав, що він лише сфотографувався та передав незнайомій особі свою фотокартку, одна не знав що ОСОБА_10 підробить документ.

Наголосив, що суд неправильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він не викрадав грошові кошти ОСОБА_14 , оскільки остання сама їх йому надала, про що він повідомив свою сестру ОСОБА_16 якій передав гроші. Зазначив, що у потерпілої ОСОБА_14 він викрав лише телевізор та інше майно. Вважає що його дії у заволодінні грошовими коштами слід кваліфікувати як шахрайство.

Указав, що суд безпідставно дійшов до висновку про те, що він перебував у розшуку з 04.01.2010 року по 21.10.2011 року, оскільки матеріали кримінального провадження не містять таких даних, що також підтверджується довідкою про судимість, відповідно до якої він перебував у розшуку з 14.08.2013 року. Наголосив, що надані прокурором копії документів на підтвердження його перебування у розшуку є лише копіями, а оригінали цих документів прокурором надано не було.

Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України, а за ч.2 ст.358 КК України виправдати та призначити йому менш суворе покарання.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що ОСОБА_8 непричетний до вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.358 КК України, оскільки він не знав, що особа на ім`я ОСОБА_10 підробить паспорт, а лише передав фотокартку. Указав, що обвинувачений помітив цей факт лише 22.06.2007 року коли отримав його.

Наголосив, що обвинувачений не викрадав гроші в ОСОБА_14 , остання самостійно йому передала їх, після чого він віддав гроші своїй сестрі, що підтверджується показаннями ОСОБА_16 сестри обвинуваченого.

Зазначив, що суд безпідставно не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки обвинувачений відшкодував 500 гривень. До того ж, при призначенні покарання суд не врахував, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України, а за ч.2 ст.358 КК України закрити провадження за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення та призначити йому більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_8 є працездатною особою, однак ніде не працює, вчинив 5 епізодів злочинів, в тому числі тяжкий злочин, що свідчить про небажання ОСОБА_8 ставати на шлях виправлення та антисоціальну спрямованість поведінки. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України 2 роки обмеження волі; за ч.2 ст.190 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.358 КК України (в редакції від 2001 року) - 2 роки обмеження волі; за ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 2001 року) 1 рік обмеження волі; за ч.3 ст.185 КК України 5 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст.70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання 6 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення.

Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження за епізодом вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України, колегія суддів не перевіряє оскільки вони у судовому засіданні в суд першої інстанції ніким не оспорювались і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.358, ч.3 ст.185 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.
Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

За епізодом вчинення злочину, передбачено ч.2 ст.358 КК України.
Відповідно до протоколу вилучення від 03 липня 2007 року, у ОСОБА_12 було вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 з фотокарткою ОСОБА_8 ( т.1 а.с. 102).

Згідно висновку спеціаліста від 05 липня 2007 року №208 бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 виготовлений з використанням форми плоского друку на поліграфічному комбінаті «Україна». В наданому документі наявні зміни початкового змісту у вигляді заміни фотокартки та виправлення в записі року народження та року, в даті видачі паспорта ( т.1 а.с. 103);

З висновку експерта №345 від 12 вересня 2007 року, з ілюстративним матеріалом, вбачається, що пред`явлений для дослідження бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_17 від 25.04.2004 року, виготовлений з використанням форми плаского друку на поліграфічному комбінаті «Україна». Також в наданому документі наявні такі зміни, як: заміна фотокартки, на першій та другій сторінках в місці розміщення цифр «83» цифрового запису року « ОСОБА_18 », а також на другій і сьомій сторінках паспорта в місці розміщення цифр «2004» цифрового запису року «2004» раніше були інші цифри, які були видалені шляхом підчистки. У зв`язку з значним пошкодження верхнього шару паперу, встановити зміст видалених записів неможливо (т.1 а.с. 111-115);

Доводи сторони захисту про відсутність в діянні обвинуваченого складу цього кримінального правопорушення, оскільки останній не був обізнаний про те, що невстановлена особа на ім`я ОСОБА_10 підробить паспорт, є безпідставними.

Відповідно до показань обвинуваченого в суді першої інстанції, ОСОБА_8 розповів невідомій особа на ім`я ОСОБА_10 , що в нього немає паспорта, після чого ОСОБА_10 запропонував йому виготовити паспорт на що обвинувачений погодився та самостійно надав невідомій особі фотокартку для виготовлення паспорта.

Відповідно до п.2 правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31 березня 1995 року, оформлення і видача паспорта здійснюється громадянам України, які постійно проживають в Україні, службою громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 , надаючи згоду на виготовлення йому паспорту невідомою особою на ім`я ОСОБА_10 та передаючи цій особі свою фотокартку, фактично вступив у попередню змову з нею на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.
Незнання обвинуваченого про те, що ОСОБА_10 підробить паспорт не є обставиною, яка свідчить про відсутність в нього складу злочину, оскільки останній не цікавився чи має право ця невстановлена особа, відповідно до чинного законодавства займатися оформленням та видачею паспортів громадян України, тобто фактично свідомо усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та бажав настання суспільно небезпечних наслідків у виді підроблення офіційного документа, що свідчить про наявність прямого умислу ОСОБА_8 на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.

За епізодом вчинення злочину, передбачено ч.3 ст.185 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 , пояснила, що з лютого 2010 року вона мала близькі стосунку зі ОСОБА_8 , однак разом вони не проживали, він іноді залишався у неї на ніч. Вона винаймала сама для себе та своєї дитини квартиру по АДРЕСА_4 .
25 березня 2010 року, до неї приїхала працівники міліції, які запросили її до Дзержинського РВ. Знаходяись у РВ, куди прибула разом зі ОСОБА_8 , вона попрохала ОСОБА_8 з`їздити до квартири та привезти гроші в сумі 3000 доларів США, при цьому, розповіла йому, що гроші зашиті у м`яку дитячу іграшку у виді гусениці, а також лежать в червоній коробці з під годинника, та передала ключі від квартири ОСОБА_8 . Він поїхав, більше вона його не бачила. Приблизно о 20.00 годині вона вийшла з райвідділу, ОСОБА_8 на її телефонні дзвінки вже не відповідав. Інших ключів від квартири в неї не було, вона переночувала у свого знайомого, а зранку 26.03.2010р. отримала другий комплект ключів у власника квартири, і коли зайшла в квартиру, то побачила, що голова іграшки у виді гусениці відірвана, грошей там не має, червона коробка теж пуста, крім того з квартири ще зникли: плазмовий телевізор ТМ «Філіпс», DVD-плеєр ТМCRNDS016, золотий ланцюжок, вагою 4,5 грам, блю-туз ТМ «Самсунг», а також грошові кошти в сумі 1000 грн. та 7000 доларів США. Після чого, вона звернулась з заявою до міліції про викрадення її майна. Потерпіла зазначила також, що ніяких подарунків вона ОСОБА_8 не робила, і що всі викрадені речі були її особистою власністю.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілої, матеріали кримінального провадження не містять, а також не були надані стороною захисту під час апеляційного розгляду.

За даними протоколом огляду місця події від 26.03.2010 р., в ході якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_5 . В ході якої виявлено шафу, дверцята, якого відчинені, на підлозі дитячу іграшку у вигляді гусениці, із пошкодженнями в ділянці голови. Також виявлено та вилучено два відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук ( т.1 а.с. 125-126);

За висновком експерта №230 від 07.11.2011р., вилучений 26.03.2010р. в ході огляду місця події по справі про крадіжку майна ОСОБА_14 з квартири АДРЕСА_3 , слід пальця руки (відкопійований на відрізку липкої стрічки №2) залишений вказівним пальцем правої руки громадянина ОСОБА_8 ( т.1 а.с.139-145).

Згідно протоколу явки з повинною ОСОБА_8 до Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, останній зізнається в скоєні 25.03.2010 року із квартири по вулиці Електровозній крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_14 ( т.1 а.с.129);

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 10.11.2011р., із фото-таблицею до протоколу, в ході якого підозрюваний ОСОБА_8 розповів та показав, як вчинив крадіжку з квартири ОСОБА_14 телевізора ТМ «Філіпс», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . ( т.1 а.с. 130-133).

За висновком судово-товарознавчої експертизи №3077 від 02.08.2010р., загальна вартість викраденого майна: телевізора «Philips», DVD-програвача, золотого ланцюжка, блю-туз гарнітури «Самсунг», становить 6125,80 грн. (т.1 а.с. 135-137);

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що показання свідка ОСОБА_16 , відповідно до яких 25.03.2010р. за «смс» свого брата ОСОБА_8 вона приїхала до Дзержинського РВ. ОСОБА_8 вийшов та передав їй гроші десь в сумі 4000 доларів США та приблизно 1000 грн., потім через 20-30 хвилин забрав їх, суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються із іншими доказами та надані з метою виправдати дії свого брата.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про заволодіння обвинуваченим грошовими коштами потерпілою шляхом шахрайства, позбавленні підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 дій на заволодіння грішми потерпілої шляхом зловживання її довірою - не вчиняв, а викрав їх, як і інше належне ОСОБА_14 майно - таємно.

Таким чином, сукупністю вищенаведених показань та доказів, а також інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України та непричетність його до злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.

Виходячи із положень ст.94 КПК України про оцінку доказів, колегія суддів вважає, що сукупність зібраних у провадженні доказів, які безперечно викривають ОСОБА_8 у вчинені ним відкритого викрадення чужого майна, було для суду першої інстанції достатньо для того, щоб дійти обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним цих кримінальних правопорушень і правильно кваліфікувати його дії за ч.2 ст.358 та ч.3 ст.185 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який характеризується формально задовільно, є працездатним, однак ніде не працює, раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває. Суд також взяв до уваги відсутність обставин які обтяжують покарання обвинуваченому та пом`якшуючу покарання обставину явку з повинною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність обставини, яка пом`якшує покарання- добровільне відшкодування завданою шкоди, оскільки обвинувачений відшкодував лише незначну частину 500 грн., а завданий збиток становить 62 670 грн. 80 коп.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_8 тривалий час перебував у розшуку, а саме з 04.01.2010 року по 21.10.2011 року, з 27.02.2013 року по 16.12.2014 року, з 23.01.2015 року по 07.10.2015 року, з 30.01.2017 року по 02.08.2018 року, вчинив 5 епізодів злочинної діяльності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив останньому за правилами ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання, вид і розмір якого колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим і підстав для його пом`якшення, не вбачає.

Доводи обвинуваченого про те, що він не перебував у розшуку тривалий час, спростовуються належним чином завіреними документами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: