н/п 1-кп/766/1702/20
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

11.11.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8

ОСОБА_9

від час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000520 від 28.11.2017 р., за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 08.07.2020 р. перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо яких ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.04.2018 р. обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», востаннє продовжений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області строком до 28.11.2020 р.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки даний строк спливає 28.11.2020 р., проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Так, Прокурор під час судового розгляду при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою зазначила, що ризики які існували на момент обрання найбільш суворого запобіжного заходу не зменшились, а обставини, що стали підставою для тримання обвинувачених в умовах СІЗО залишаються актуальними протягом всього розгляду провадження. Головними ризиками є можливість продовження протиправних дій обвинуваченим, оскільки такі були вчинені в складі організованої групи.
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 також заперечили проти позиції прокурора, звернувши увагу на ту обставину, що доцільність тримання під вартою обґрунтована лише тяжкістю інкримінованих статей, можливий вплив на свідків є припущенням, а обвинувачений має постійне місце проживання, що вказує на міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за санкцією одного з яких можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішення питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість останнього переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду, враховуючи роль (організатор) у вчиненні інкримінованих злочинів; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме: зареєстрованого або постійного місця проживання на території м. Херсона, що у разі зміни запобіжного заходу надавало б можливість контролювати поведінку обвинуваченого та дотримання ним умов іншого більш м`якого запобіжного заходу; відсутність у ОСОБА_6 постійного місця роботи до затримання, що було б запорукою існування офіційних джерел доходів та запобіжником пошуку способів отримання незаконних доходів; ризик продовження чи повторення протиправної діяльності; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Обставини, на які посилається захисник на даному етапі судового провадження не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту на даному етапі провадження не зменшились.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 09 січня 2021 р.)

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 183, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка, Херсонської області), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, на 60 днів до «09» січня 2021 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3