Справа №723/3021/16-к
Провадження №1-кп/718/3/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 року м. Кіцмань

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
запасного судді ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
секретар судового засідання ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0007159 по обвинуваченню ОСОБА_9 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 257 КК України, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В Кіцманському районному суді знаходиться на розгляді дане кримінальне провадження.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, оскільки термін перебування обвинувачених під вартою закінчується 11.02.2021 року, а ризики, на підставі яких судом було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, інших суттєвих обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу не вбачається.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_7 подала письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на заставу, яке підтримала в судовому засіданні, мотивуючи необґрунтованістю клопотання прокурора та відсутністю ризиків, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_6 подав письмове заперечення, яке зачитав в судовому засіданні і у якому вказує на відсутність доказів вини його підзахисного, відсутність підстав для продовження найбільш суворого запобіжного заходу та на наявність підстав для застосування менш суворого, не пов`язаного з позбавленням волі.
Вислухавши думку прокурора, який вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим, думку захисників обвинувачених та обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечують проти продовження строку тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід у виді застави, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
При прийнятті рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, колегія суддів враховує тяжкість злочинів, в яких вони обвинувачуються, що свідчить про підвищену ступінь суспільної небезпеки вказаних осіб та дозволяє спрогнозувати їх ймовірну поведінку. Майбутнє можливе покарання за такі злочини підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитися від суду, й не виключається можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Небезпека переховування обвинувачених від правосуддя оцінена колегією суддів не лише у світлі тяжкості покарання, але й з врахуванням висунутого обвинувачення у вчиненні ряду злочинів, що мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, та виходячи з позиції Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) в частині того, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, а тому виправдовує позбавлення обвинувачених свободи протягом усього періоду тримання їх під вартою.
Серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26.07.2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Аналогічна позиція викладена й у справі «Летельє проти Франції», де Судом зазначено про те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи кількість та тяжкість епізодів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спосіб їх вчинення, що у сукупності, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення останніх як виключну міру запобіжного заходу.
Зокрема, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, із застосуванням насильства, наслідком якого було заподіяння смерті потерпілому, має непогашену і незняту судимість. ОСОБА_10 також обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства.
На переконання колегії суддів, на цій стадії судового розгляду, існує значна ймовірність того, що обвинувачені, у разі зміни їм запобіжного заходу, можуть перешкоджати встановленню істини по справі під час розгляду провадження в суді першої інстанції, внаслідок усвідомлення неминучості відбуття покарання шляхом ухилення від явки до суду, а тому інші (менш суворі) запобіжні заходи аніж тримання під вартою, не можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Колегією суддів не встановлено підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу, підстави та ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, на даний час не відпали.
Окрім того, розгляд даного кримінального провадження судом не завершений.
Колегія суддів, оцінюючи суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, особу обвинувачених, доходить висновку про необхідність продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на шістдесят днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - задовольнити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів, а саме до 9 квітня 2021 року включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 днів, а саме до 9 квітня 2021 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_12