Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/5916/20
Провадження № 1-в/490/258/2020
У Х В А Л А

14 січня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання начальника Центрального районного відділу філії державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області про приведення в відповідність із вимогами діючого законодавства вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 червня 2020 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чертково Ростовської області Російської Федерації, є громадянином України, здобув середню освіту, є одруженим, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. 17 вересня 2020 року начальник Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" звернувся до суду із поданням, у якому просив про пом`якшення засудженому основного покарання, спираючись про те, що наразі набув чинності закон, що пом`якшує покарання за вчинений засудженим злочин.

Під час судового розгляду представник органу виконання покарань - Центрального районного відділу філії державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області - подання підтримала.

При цьому вона не спромоглась уточнити, яким саме чином, на думку органу виконання покарання, призначене засудженій основне покарання має бути зміненим.

2. Засуджений у суді просив залишити вирок Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 червня 2020 року без змін спираючись про те, що в інакшому випадку будуть порушені його права.

3. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважала, що це подання задоволенню не підлягає.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. Вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 червня 2020 року громадянин ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України (таємному викраденні чужого майна (крадіжки)), та за вчинення цього злочину йому було призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Цим же вироком було ухвалено про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 Кримінального Кодексу України у разі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

2. Наразі встановлений засудженому іспитовий строк не сплинув, в зв`язку із чим він перебуває на обліку в Центральному районному відділі філії державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області; встановлені йому обов`язки виконує сумлінно, нових злочинів не вчиняв.

Положення закону, яким керувався суд при постановленні ухвали.

1. Відповідно до статті 5 Кримінального Кодексу України:

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість /частина 1/.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі /частина 2/.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи /частина 3/.

2. Відповідно до частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції, що діяла на момент ухвалення вироку:
Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 лютого 2018 року/, що діє як на момент звернення з цим поданням, так й на теперішній час
Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

3. Відповідно до частини 3 статті 74 Кримінального Кодексу України: "Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу".

4. Відповідно до частини 2 статті 72 Кримінального Кодексу України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

5. Відповідно до частини 1 статті 75 Кримінального Кодексу України
Якщо суд … при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

6. Відповідно до частини 1 статті 57 Кримінального Кодексу України
Покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

1. Санкція частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 лютого 2018 року/ не передбачає такий вид основного покарання, як позбавлення волі; передбачає лише більш м`які види основного покарання.

2. В той же час, застосування передбаченого санкцією частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 лютого 2018 року/ покарання у вигляді обмеження волі раніше санкцією цієї норми не передбачалось.
До того ж, передбачений частиною 3 статті 74 Кримінального Кодексу України порядок застосування такої норми призведе до того, що до відбуття засудженому буде визначене покарання, що в перерахунку на позбавлення волі становитиме 2 роки 06 місяців. Тобто, внаслідок застосування такого покарання у передбаченому для цього порядку засудженому буде визначене більш суворе покарання, ніж призначене йому вироком суду.
Отже, застосування цього покарання потягне за собою посилення кримінальної відповідальності обвинуваченого, що суперечить вимогам статті 5 Кримінального Кодексу України.

3. Застосування до засудженого передбаченого санкцією частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 лютого 2018 року/ основного покарання у вигляді виправних робіт не є можливим, адже засуджений місця роботи не має.

4. Що ж стосується інших передбачених санкцією частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 лютого 2018 року/ видів основного покарання, то діюче законодавство не передбачає можливість звільнення від їх відбування з випробуванням.
Отже, застосування таких покарань на цій стадії виконання вироку потягне за собою погіршення становища засудженого, що суперечить вимогам статті 5 Кримінального Кодексу України.

Наведене у сукупності доводить, що на цій стадії виконання вироку Закон України № 2617-VIII від 22 лютого 2018 року не скасовує кримінальну протиправність вчиненого засудженим діяння, не пом`якшує його кримінальну відповідальність та жодним чином не поліпшує його становище.

Отже, наразі передбачені законом підстави для задоволення подання є відсутніми, що не позбавляє зацікавлених осіб права у разі вирішення питання про направлення засудженого для відбування покарання вдруге звернутись до суду з аналогічним поданням.

Керуючись ст. 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання начальника Центрального районного відділу філії державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області - відмовити.
Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_5 =