Дата документу 26.11.2020 Справа № 937/7573/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1244/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/7573/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2020 року скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою останнього від 08.10.2020 року залишена без задоволення.

Згідно зі змістом судового рішення, ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, посилаючись на те, що уповноважена особа Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області безпідставно не внесла відомості про кримінальне правопорушення за його усною заявою від 08.10.2020 про скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Залишаючи скаргу без задоволення, слідчий суддя зазначив, що вказані обставини не утворюють склад злочину, передбаченого ст.358 КК України, або будь-якого іншого кримінального правопорушення та не містять дій, що свідчать про підроблення, збут або виготовлення офіційного документа. Отже, в скарзі ОСОБА_6 відсутні передбачені ч.5 ст.214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що наведені в ухвалі слідчого судді мотиви не є належними та достатніми, які не узгоджуються з вимогами діючого законодавства. Слідчий, прокурор, інша особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. До ЄРДР вносяться відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. Виходячи з цього, вбачається, що дана норма повинна бути виконана, а не піддаватися трактуванню на свій розсуд.

Крім того зазначає, що він надав письмові пояснення до відділу поліції щодо вчиненого правопорушення, а також письмові докази вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та докази вчинення ним ДТП, в результаті якої було пошкоджено його автомобіль. Проте, 12 жовтня 2020 року йому стало відомо, що відповідні відомості до ЄРДР не внесені за його заявою, а тому йому прийшлось звернутись до суду.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити та зобов`язати посадових осіб Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до ЄРДР.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Справа розглядається без прокурора, за участю ОСОБА_6 по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до п.3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 р. № 100, заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 р. № 930, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Апеляційним переглядом встановлено, що 13 листопада 2020 року до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У зазначені скарзі останній посилався на те, що уповноважена особа Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області безпідставно не внесла відомості про кримінальне правопорушення за його усною заявою від 08.10.2020 про скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Залишаючи скаргу без задоволення, слідчий суддя зазначив, що вказані обставини не утворюють склад злочину, передбаченого ст.358 КК України, або будь-якого іншого кримінального правопорушення та не містять дій, що свідчать про підроблення, збут або виготовлення офіційного документа.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Норма ч.1 ст.214 КПК України містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, на підставі ст.25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З вказаною нормою кореспондується вимога п.4 ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

За такого нормативного закріплення позиція щодо автоматичної реєстрації відомостей по всіх заявах і повідомленнях, які надходять до слідчого, прокурора, дізнавача для порушення кримінального провадження, є помилковою, адже сама норма опосередковано містить вимогу наявності відомостей про кримінальне правопорушення. Отже, навіть у чинній редакції ч.1 ст.214 КПК України проблема щодо внесення відомостей до ЄРДР і оскарження відповідної бездіяльності лежить у площині застосування і вибіркового застосування нормативних формулювань.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може мати місце лише у разі:

- надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити дані до ЄРДР (відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення). Однак слід додатково наголосити, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань;

- наявності у заяві, повідомленні інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення (для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне;

- невнесення відомостей за заявою, повідомленням, які надійшли уповноваженому суб`єкту і містять ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

Як вбачається з матеріалів провадження, 08.10.2020 до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області в порядку ст.214 КПК України надійшла усна заява ОСОБА_6 , в якій він вказав на те, що ОСОБА_7 надав неправдиві свідчення під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, на підставі чого було складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Обґрунтовуючи свою скаргу ОСОБА_6 посилався на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та при відібранні пояснень ОСОБА_7 вказав поліцейським невірну адресу міста проживання.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно встановив, що вказані ОСОБА_6 обставини не утворюють склад злочину, передбаченого ст.358 КК України, або будь-якого іншого кримінального правопорушення та не містять дій, що свідчать про підроблення, збут або виготовлення офіційного документа. Отже, в скарзі ОСОБА_6 відсутні, передбачені ч.5 ст.214 КПК України, відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Так, частиною 3 статті 358 КК України передбачена відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Предметом даного злочину є посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним: нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків; печатки, штампи, бланки підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, інші офіційні печатки, штампи, бланки.

Об`єктивна сторона злочину відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.358 КК України може проявлятися в таких діях як підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, що полягає в тому, що до офіційних бланків з використанням офіційних штампів, печаток незаконно вносяться відповідні дані; для виготовлення посвідчення або іншого офіційного документа використовуються незаконно виготовлені бланки посвідчень, документів, до яких вносяться необхідні реквізити, застосовуючи незаконно виготовлені штампи, печатки; до офіційно виданого посвідчення або іншого документа незаконно вносяться якісь зміни.

Разом з цим, протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП складається уповноваженою на те посадовою особою органу Національної поліції, якою і зазначаються в ньому відомості щодо змісту протоколу, передбачені ст.256 КУпАП.

Таким чином, ані в судовому засіданні суду першої інстанції, ані в апеляційній скарзі ОСОБА_6 не надав достатніх даних щодо вчинення ОСОБА_7 спільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_6 від 08 жовтня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_7 , тому відомості не підлягають внесенню до ЄРДР.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст.307, 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2020 року, якою скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою останнього від 08.10.2020 року залишена без задоволення, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4