Справа № 456/544/20
Провадження № 1-кп/456/253/2020
ВИРОК

іменем України

10 серпня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який проходив війському службу за контрактом на посаді номера обслуги кулеметного відділення 1109 взводу охорони 558 окремого зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Воловецького райсуду Закарпатської області 05.12.2017 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, відповідно до ухвали Воловецького райсуду Закарпатської області від 18.12.2019 звільненого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді номера обслуги кулеметного відділення 1109 взводу охорони 558 окремого зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зарахованого до списків особового складу та на всі види забезпечення цієї військової частини, вибувши відповідно до директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 05.09.2016 №Д-02, розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 19.09.2016 №321/6917 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2016 №217 у відрядження до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), 22.11.2016, о 07 год 00 хв, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), та перебував за місцем постійного проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2019 №267 солдат ОСОБА_3 28.11.2019 повернувся до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена частиною 4 статті 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій цієї статті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 407 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що у 2016 році він проходив військову службу за контрактом і був відряджений до м. Житомира для подальшого проходження військової служби. У цей період часу він захворів і був госпіталізований до військового госпіталю, де йому було зроблено оперативне втручання, після якого йому повідомили, що він не придатний до військової служби. Коли він повернувся до військової частини у місті Стрию йому зателефонувала мати та повідомила, що вона захворіла, тому він поїхав додому. 28.11.2019 він повернувся до військової частини у АДРЕСА_3 , де приступив до виконання службових обов`язків.

Заслухавши позиції сторін, з яких вбачається, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та відсутності сумнівів в добровільності такої позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимог частини 3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) ОСОБА_3 вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 407 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином, посередньо характеризується за місцем проживання.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність встановлених судом обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи особу обвинуваченого та дані що його характеризують, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, яка свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.
Призначення обвинуваченому такого виду покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною обвинувачення не заявлялось, тому відсутні правові підстави для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки протягом іспитового строку 3 (три) роки.

Відповідно до частини 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1