Номер провадження: 11-сс/813/1124/20
Номер справи місцевого суду: 947/8259/20 1-кс/947/8302/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника власника майна адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 року,-

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000320, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч.3 ст. 146 КК України та накладено арешт на речі, вилучені в ході обшуку транспортного засобу «Toyota Camry» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що був розташований за адресою: МЦ «Доктор Благо Плюс» м. Одеса, вул. Дмитра Донського, буд. 2а/7, а саме на три бланки договорів про надання медичних послуг на 5 арк. кожний, два бланки заяв про лікування родича на 1 арк. кожний, бланк заяви про лікування родича від ОСОБА_10 на 1 арк., довідка про те, що ОСОБА_7 є співробітником МЦ «Доктор Благо Плюс» на 1 арк., бланк добровільної згоди пацієнта на лікування на 3 арк., страховий поліс серії АМ №9935152 на автомобіль «ToyotaCamry» номерний знак НОМЕР_1 на 2 арк., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ToyotaCamry» номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , ключ від автомобіля «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 , транспортний засіб «Toyota Camry» чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , грошові кошти у розмірі 8200 грн із який 14 купюр номіналом 500 грн: ВА5565461, СЗ5010989, ЛГ0996597, СЖ6966497, УЗ0421079, УЗ7114319, МВ6354169, ВГ7509397, СГ7750810, УД2754441, ВЄ7621016, УГ5346563, УЗ7410367, СД7434629, 1 купюра номіналом 200 грн: СД6486511, та 10 купюр номіналом 100 грн: ЗФ4047498, СА4681451, ЗІ5686398, СБ5823406, КП1944520, ЗЦ4478272, ЄІ1457674, МВ4773884, СЖ2709731.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучені автомобіль, речі та документи мають істотне значення для кримінального провадження, є речовими доказами по кримінальному провадженню та мають істотне значення для забезпечення проведення всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого про арешт майна. Захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та є необґрунтованою, оскільки обшук було проведено без вмотивованої ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук.

У відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено без участі прокурора, оскільки останній в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача; представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді районного суду, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглянувши клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя районного суду, не звернувши уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.ст. 171, 234 КПК України та безпідставно задовольнив клопотання сторони обвинувачення.

Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173, 234 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого, законність проведення обшуку та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Ініціювання слідчим питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч.2,3 ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості, викладені у зазначеній нормі та обґрунтувати подане клопотання.

Згідно вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Матеріали додані до клопотання слідчого не містять доказів, які б свідчили про те, що обшук, який мав місце 03.06.2020 року, був проведений на підставі ухвали слідчого судді.

При цьому, згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року, аналогічне клопотання про накладення арешту на вилучене майно, вже поверталося слідчим суддею районного суду прокурору для усунення недоліків, оскільки до матеріалів клопотання не було долучено ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, в результаті якого було вилучене майно зазначене в клопотанні.

Згідно матеріалів судової справи, повторне клопотання слідчого про арешт майна від 11.06.2020 року, було подано після сплину строку, яке надавалось слідчому, тобто всупереч ст.115 КПК України, та, більш того до клопотання також не було долучено ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, в результаті якого було вилучене майно зазначене в клопотанні.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не містять доказів, які б вказували на те, що вилучені під час обшуку транспортний засіб, речі та документи були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про проведення обшуку, як того вимагає ст.234 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо належного ОСОБА_7 майна, обмежувальних заходів.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно могло мати місце лише в тому випадку, коли б воно відповідало вимогам ст.234 КПК України, щодо законності проведення обшуку, який здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

З урахуванням наведеного, покладені в основу оскаржуваної ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, апеляційний суд визнає необґрунтованими, а ухвалу слідчого судді такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали, у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України, про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 115, 167, 170-173, 234, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 року, якою в рамках кримінального провадження №0000320 від 22.03.2019 року накладено арешт на майно, вилучено під час проведення обшуку в автомобілі «Toyota Camry» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 від 03.06.2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000320, вилученого під час проведення обшуку 03.06.2020 року, в автомобілі «Toyota Camry» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4