печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при скретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання директора ТОВ НВП "Апельсин" ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000120,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання директора ТОВ НВП "Апельсин" ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000120.

У вимогах даного клопотання суб`єкт звернення просить, скасувати арешт з банківських рахунків, накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2019 (провадження № 757/58771/19-к).

В обґрунтування вказаного клопотання особа, яка заявила його вказує, що накладений арешт є безпідставним обмеженням власника у користуванні своїм майном, застосований захід забезпечення кримінального провадження не відповідає критеріям, які передбачені ст. 98 КПК України, а тому вважають, що потреба у його застосуванні відпала.

У судове засідання особа, яка звернулася із клопотанням не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки потреба у застосуванні такого заходу забезпечення не відпала, а арешт накладено з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні № 0000120 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2012, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 356, ч.ч. 1-4 ст. 197-1, ч. 1 ст. 194, ч.ч. 1,3,4 ст. 358, ч. 1,2 ст. 382, ч. 3 ст.28, ч.ч.2,4 ст.197-1, ч.1,2 ст.364-1, ч.2 ст.364, ч.ч.1,2 ст.366, ч.2 ст. 209,ч.ч.1,3,4 ст.190, ч.1.3 ст.212, ч.ч.4,5 ст. 191, ч.3 ст.28,ч.2 ст.366,ч.3 ст.365-2,ч.3 ст.28,ч.3ст.382,ч.3 ст.28, ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.28, ч.3 ст.362 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2019 (провадження № 757/58771/19-к), накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на самочинно збудоване нерухоме майно, що знаходиться по вул. Лобачевського, 7, в м. Києві на земельній ділянці з кадастровим номером :66:248:0025 площею 5.4709 га.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Оскільки, при накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту на вказане майно, оскільки він накладений обґрунтовано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання директора ТОВ НВП "Апельсин" ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000120 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1