Справа № 362/577/21
Провадження № 1-кп/362/419/21
ВИРОК
Іменем України

03.02.2021 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000891 від 25.06.2019, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Борова Фастівського району Київської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утримані малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, з незакінченою вищою освітою, раніше засудженого Фастівським міськрайонним судом Київської області 10.05.2019 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и в:
25.06.2019 близько 17:30 год ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел замовити в невстановлених осіб наркотичний засіб метадон, здійснив переказ у розмірі 370 грн. на номер мобільного телефону НОМЕР_1 та отримав СМС-повідомлення з координатами місцезнаходження замовленого. При цьому діяв умисно, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст.ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», переслідуючи мету незаконного придання та зберігання наркотичних засобів та усвідомлюючи при цьому незаконний характер своїх дій.
У подальшому ОСОБА_3 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на придбання наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту, приїхав на автомобілі таксі до місця неподалік будинку № 33 по вул. Соборна в м. Васильків Київської області. Там біля електроопори, в обумовленому місці, взяв до рук паперовий згорток з наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном. Цими діями ОСОБА_3 , який достовірно знав що придбаває наркотичний засіб через періодичне його вживання, фактично придбав і незаконно зберігав вказаний наркотичний засіб при собі для особистого вживання без мети збуту.
Надалі ОСОБА_3 , маючи в долоні руки вказаний наркотичний засіб, повернувся до автомобіля таксі, на якому приїхав до вищезазначеної адреси, та сів на його переднє пасажирське сидіння. Через наближення до автомобіля працівників поліції ОСОБА_3 поклав вищезазначений паперовий згорток між передніми сидіннями транспортного засобу.
25.06.2019 з 19:18 год по 19:27 год у м. Васильків Київської області по вул. Соборна неподалік будинку № 33 під час огляду місця події - автомобіля марки ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у присутності двох понятих та власника вказаного автомобіля, з транспортного засобу вилучено паперовий згорток, що містив зв`язаний згорток з полімерного матеріалу чорного кольору з наявною всередині порошкоподібною речовиною білого кольору - метадоном. Цю речовину працівники поліції вилучили та помістили до білого паперового конверту, який було опечатано належним чином та направлено для проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів.
Згідно з висновком експерта № 11-2/4279 від 09.08.2019 надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) з масою 0,062 г.
Відповідно до Таблиці № 1 Наказу № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів які знаходяться в незаконному обігу» та списку № 1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці № 2 «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затверджено Кабінетом Міністрів України від 06 травня 2000 за № 770 метадону (фенадону) в наданій речовині з вищезазначеною масою є наркотичним засобом, обіг якого обмежено та перевищує встановлені невеликі розміри (до 0,02) і не перевищує встановлені великі розміри (від 1,6 до 20,0).
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, що підписано прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Також у вказаній заяві, що підписана в присутності захисника ОСОБА_5 , зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває та перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений 10.05.2019 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 УК України з іспитовим строком один рік і шість місяців.

Таким чином, даний злочин вчинений обвинуваченим у період іспитового строку за вищезгаданим вироком суду, а тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно застосовувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки засуджений після постановлення вироку і до повного відбуття покарання скоїв новий злочин.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та беручи до уваги, що ОСОБА_3 , будучи судимим, на шлях виправлення не став, а вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З цих підстав суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте винним покарання за попереднім вироком суду, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Також суд вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України немає, оскільки ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення умисного злочину, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку вчинив новий умисний злочин, у зв`язку з чим, на думку суду, беручи до уваги обставини справи та особу винного, виправлення засудженого без реального відбування покарання неможливе.

Вказане вище повністю відповідає правовій позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо повторного звільнення від відбування покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину викладене у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 752/2269/18 та у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 127/10266/19, де вказано, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання за сукупністю вироків, суд виходить із того, що відповідно до приписів п. б ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Як вже зазначено, ОСОБА_3 засуджений 10.05.2019 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України до двох років позбавлення волі та не відбув покарання за цим вироком.

Отже, покарання за нове кримінальне правопорушення у виді обмеження волі на строк один рік слід перевести відповідно до наведених правил кримінального закону в більш суворий вид позбавлення волі на строк шість місяців.

При цьому суд, остаточно призначаючи покарання відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, вважає можливим допустити часткове складання покарань за сукупністю вироків. Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде достатнім для виправлення, а також необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2019, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 (вісім) копійок.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ непрозорий поліетиленовий спец. пакет «Експертна служба» № 0025118, що зданий до кімнати зберігання речових доказів Васильківського ВП ГУНП в Київській області, - знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області, окрім оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1