Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000535 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2019 року, якою ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.129, ч.3 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2019 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.129, ч.3 ст.296 КК України на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000535 - закрито.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди передано до Луцького міськрайонного суду Волинської області для розгляду в порядку цивільного судочинства.
Мотивував своє рішення суд тим, що злочини, передбачені ч.3 ст.296 та ч.1 ст. 1 ст.129 КК України, були вчинені ОСОБА_5 25 вересня 2014 року, тобто станом на 06 грудня 2019 року закінчились відповідно п`ятирічний та трьохрічний строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_4 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотань сторони захисту про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що в порушення вимог ч.2 ст.288 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд першої інстанції не з`ясував думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки потерпілі були відсутні у судовому засіданні. Також на переконання апелянта суд не врахував позицію представника потерпілого та прокурора щодо передчасності прийняття рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та необхідності проведення судового розгляду кримінального провадження в повному обсязі. Кім того, прокурор вважає, що судом не забезпечено поновлення прав потерпілого ОСОБА_9 , оскільки його позов не розглядався в межах кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначив, що не згідний з даною ухвалою, оскільки судом не було вирішено долю його цивільного позову до обвинуваченого.

У запереченнях на апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_8 захисник-адвокат ОСОБА_6 просив залишити вказану ухвалу без змін, а апеляційні вимоги сторін без задоволення. Зокрема, захисник зазначив, що потерпілі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання своєї апеляційної скарги та апеляційних вимог потерпілого, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно припису ч.4 ст.286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів цього провадження, захисник адвокат ОСОБА_10 подав суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.296, ч. 1 ст.129 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 цього Кодексу, та закриття кримінального провадження в цій частині.

За приписом п.2 ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право зарити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу. При цьому, п.1 ч.2 ст.284 КПК встановлює, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Приймаючи рішення про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 , місцевий суд дійшов правильного висновку про закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення ним злочинів, передбачених ч.3 ст.296 та ч.1 ст.129 КК України, - п`ять і три роки відповідно, адже вказані злочини були вчинені обвинуваченим 25 вересня 2014 року.
Щодо доводів прокурора про неврахування думки сторони обвинувачення та представника потерпілого щодо необхідності проведення судового розгляду даного провадження в повному обсязі у зв`язку з їх незгодою із задоволенням заявлених клопотань, колегія суддів зауважує таке.
Частиною 3 ст.285 цього Кодексу передбачено, що підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Тобто, норми чинного КПК містять вимогу щодо обов`язковості проведення судового провадження в повному обсязі у загальному порядку лише у разі заперечення підозрюваним, обвинуваченим проти його звільнення від кримінальної відповідальності, проте ця норма не розповсюджується на незгоду інших учасників провадження щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
При цьому, колегія суддів констатує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком, а не правом суду, в разі настання обставин, передбачених пп.14 ч.1 ст.49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Також не знайшли свого підтвердження доводи прокурора про істотне порушення вимог КПК у зв`язку з не з`ясуванням думки потерпілих щодо заявлених стороною захисту клопотань.
Так, матеріали кримінального провадження містять заяву потерпілого ОСОБА_8 , надіслану ним на електронну адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області, у якій зазначив, що не має змоги прибути у судові засідання та заперечує щодо закриття кримінального провадження. При цьому, клопотання про відкладення розгляду ним не заявлялось.
Вказане, на думку колегії суддів свідчить, що потерпілий ОСОБА_8 був повідомлений про судовий розгляд та висловив свою думку щодо заявленого стороною захисту клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого та закриття кримінального провадження.
При цьому, стаття 412 КПК містить перелік підстав, які можуть бути визнані судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і тих, які є беззаперечними підставами для скасування судового рішення. Однак, не з`ясування судом думки потерпілого при вирішенні клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, даний перелік не містить.
Водночас, колегія суддів вважає, не з`ясування судом думки потерпілого ОСОБА_9 щодо заявлених клопотань, не може бути беззаперечною підставою для скасування законного за своєю суттю судового рішення.
Крім того, у матеріалах кримінального провадження наявні повідомлення суду про виклик учасників судового процесу та розписки, в тому числі й потерпілих, у судове засідання, під час якого і було постановлено оскаржену ухвалу. При цьому, як пояснив захисник у ході апеляційного розгляду, підготовче судове засідання декілька разів відкладалось саме у зв`язку з неявкою потерпілих.
Щодо доводів потерпілого про не вирішення місцевим судом долі його цивільного позову, то колегія суддів зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 судом не виправданий за пред`явленим йому обвинуваченням, а звільнений від кримінальної відповідальності з не реабілітуючи підстав, тобто це не звільняє його від встановленої цивільної відповідальності за заподіяну його діями шкоду. Таким чином, потерпілий ОСОБА_8 може звернутися до ОСОБА_5 із позовом про захист та/чи відновлення його прав і законних інтересів в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що звільняючи обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.129, ч.3 ст.296 КК України та закривши кримінальне провадження в цій частині, суд першої інстанції дотримався вимог як закону про кримінальну відповідальність, так і кримінального процесуального закону, постановивши законну вмотивовану та обґрунтовану ухвалу, а отже підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог прокурора та потерпілого не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2019 року, якою ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.129, ч.3 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3