Справа № 341/557/19
Провадження № 1-кп/349/31/20
В И Р О К
іменем України
24 вересня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактичо проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, який не працює, судимий вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1 360 грн, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
З 26 січня 2018 року в провадженні Галицького районного суду Івано-Франківської області щодо ОСОБА_3 перебувало кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України і згідно вироку судувід 28 травня 2019 року його визнано винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1 360 грн.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні кримінальні правопорушення.

Так, 04 квітня 2018 року у другій половині дня ОСОБА_3 разом із товаришем ОСОБА_5 розпивали спиртні напої на придбання яких використали особисті кошти ОСОБА_5 , що останній зняв із належної йому банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» в присутності ОСОБА_3 . Після закінчення розпивання спиртного, 05 квітня 2018 року приблизно о 01 год 00 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повернулися до житла, яке тимчасово займали квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де в одній із житлових кімнат ОСОБА_5 заснув.

В цей час ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що на картковому рахунку банківської (кредитної) картки ОСОБА_5 є грошові кошти, оскільки був присутній під час зняття останнім готівкових коштів і запам`ятав пін-код до неї, усвідомлюючи, що вказана банківська (кредитна) картка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом і засобом доступу до банківського рахунку певної особи та розуміючи, що така картка видається тільки банківською установою, вирішив вчинити крадіжку даної картки, щоб у подальшому викрасти із карткового рахунку наявні грошові кошти. Переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою подальшого викрадення грошових коштів, таємно викрав зазначену пластикову банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, яку ОСОБА_5 залишив на столі у кімнаті.
Заволодівши у вказаний спосіб банківською карткою, ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою доведення до кінця своїх умисних протиправних дій на викрадення з карткового рахунку даної платіжної картки наявних грошових коштів, направився до банкомату АТ КБ «ПриватБанк»», який знаходиться по вул. С.Стрільців,27 в м.Бурштин Івано-Франківської області, де з використанням викраденої ним банківської платіжної картки 05 квітня 2018 року о 02 год 11 хв. зняв, тобто умисно таємно викрав, грошові кошти у сумі 1 400,00 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразилися у викраденні офіційного документа з корисливих мотивів,а також у повторномувчиненні таємного викрадення чужого майна, відповідальність передбачена ч.1 ст.357,ч.2 ст.185 КК України.

Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 04 квітня 2018 року в компанії знайомого ОСОБА_5 проводив свій час, вживаючи алкогольні напої, на придбання яких використали кошти, які ОСОБА_5 у його присутності знімав через банкомат за допомогою банківської картки АТ КБ «ПриватБанк». Коли ОСОБА_5 ліг спати він, знаючи код доступу до даної пластикової картки, вирішив викрасти цю карту з метою заволодіти наявними там коштами. Отримавши вільний доступ до картки, викрав належну ОСОБА_5 платіжну карту, з якої цього ж дня у нічний час зняв через банкомат кошти в розмірі 1 400 грн., які витратив на лікування малолітньої дочки. У вчиненому щиро розкаявся, під час досудового розслідування завдану кримінальними правопорушеннями майнову шкоду відшкодував потерпілому в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_5 на судовий розгляд кримінального провадження не з`явився. Подав заяву про розгляд провадження у його відсутності, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає, просив його суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить з наступного.

В частині другій статті 4 КК України зазначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч.2 ст.50 КК України (в редакції на час вчинення цих діянь) покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
За загальними положеннями призначення покарання, які зазначені в приписах частин 1 та 2 статті 65 КК України (в редакції на час вчинення цих діянь) суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Частиною першою статті 69 КК України (в редакції на час вчинення цих діянь) визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданої майнової шкоди під час досудового розслідування, визнання вини .

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України суд визнає: вчинення кримінальних правопорушеннь в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з досудової доповіді, складеної Галицьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України (в редакції на час вчинення цих діянь) є відповідно злочином невеликої тяжкості та злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, по місцю реєстрації характеризується добре, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває, не визнаний особою з інвалідністю першої або другої групи, а також зваживши на наявність декількох обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу та із застосуванням положення ч.1 ст.69 КК України у виді громадських робіт, тобто більш м`якого виду покарання, який не зазначений в санкції ч.2 ст.185 КК України і за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Судом встановлено, що кримінальні правопорушення,передбачені ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України були вчинені обвинуваченим до ухвалення 28 травня 2019 року вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області, згідно з яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1 360,00 грн. За цим вироком засуджений покарання відбув повністю, штраф оплатив 04 вересня 2019 року, що підтверджується копіями квитанцій № 25.65.1/32284468 та №34.65.1/32287511.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України (в редакції на час вчинення цих діянь) за правилами передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Згідно ч.3 ст.72 КК України (в редакції на час вчинення цих діянь) основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком, повністю відбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року і за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими у ч.3 ст.72 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240годин та штрафу в сумі 1 360,00 грн.

Покарання у виді штрафу до виконання не звертати у зв`язку з його сплатою .

Таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде справедливим щодо досягнення мети покарання, виходячи з вимог ст.50 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Потерпілий ОСОБА_5 не пред`явив цивільного позову в кримінальному провадженні.

Питання речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Під час судового провадження учасники процесу не заявляли клопотань стосовно грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

На час ухвалення вироку до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосований жодний вид запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 368 -370, 373- 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850,00 грн ( вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.);

- за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді громадських робіт на строк 240( двісті сорок) годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на строк 240( двісті сорок) годин.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, повністю відбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року і за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими у ч.3 ст.72 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240( двісті сорок) годин та штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1 360,00 грн ( одна тисяча триста шістдесят гривень 00 коп.).

Вирок в частині покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1 360,00 грн ( одна тисяча триста шістдесят гривень 00 коп.) до виконання не звертати у зв`язку зі сплатою штрафу.

Речові докази: CD-R диск із фотознімками з камер відеоспостереження банкоматів залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілому за його заявою.

Суддя ОСОБА_1