Справа № 357/6657/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0000038 внесене до ЄРДР 04 червня 2020 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, з повною загальною середньою освітою, одруженого, учасника бойових дій, раніше не судимого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла Угода про визнання винуватості укладена 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000038 внесеному до ЄРДР 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Згідно неї, ОСОБА_4 07 липня 2020 року одержав обвинувальний акт, згідно з яким він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке він вчинив за таких обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII; від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII ; від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII; від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII, з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

01 квітня 2019 року ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом терміном на три роки та направлений для проходження військової служби до лав Збройних Сил України.

11 травня 2019 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 143 сержант ОСОБА_4 зарахований до списків військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону.

Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_4 як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11,16 , 120 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

07 квітня 2020 року відповідно до наказу № 98 командира військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_4 надано звільнення від виконання службових обов`язків, після закінчення якого останній повинен був повернутися 04 травня 2018 року для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з цим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за контрактом та достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, сержант ОСОБА_4 бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 08:00 год. 04 травня 2020 року, без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу зі звільнення до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та до 06 липня 2020 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, 06 липня прибув до військової частини НОМЕР_1 та продовжив проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачувався у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині першій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Підозрюваний ОСОБА_4 діючи добровільно, ініціював укладення угоди і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученому йому 07 липня 2020 року обвинувальному акті.

При укладенні угоди сторони взяли до уваги відсутність у ОСОБА_4 обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Зокрема, ОСОБА_4 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю.

Також сторони взяли до уваги, що ОСОБА_4 брав участь в проведенні АТО на території Донецької області та є учасником бойових дій.

За таких обставин, наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 та з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, можливості виправлення підозрюваного від відбування покарання, вбачаються підстави для застосування до нього при укладенні угоди ст. 75 КК України, і звільнення від відбування покарання.

З урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_4 обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: 1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 4 ст. 407 КК України є тяжким злочином.

Отже, КПК України дозволяє укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні щодо злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Суд зазначає, що Угода про визнання винуватості укладена 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000038 внесеному до ЄРДР 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її змісту.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо, обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, Угода про визнання винуватості укладена 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000038 внесеному до ЄРДР 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто як самовільне залишення військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині першій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, погоджене у ній покарання та звільнення від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже призначене в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, дані про його особу, який раніше не судимий, у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра на обліку не перебуває, є учасником бойових дій.

Судом встановлено, що Угода про визнання винуватості укладена 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000038 внесеному до ЄРДР 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для затвердження Угоди про визнання винуватості укладеної 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000038 внесеному до ЄРДР 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

Щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 374, 395, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

затвердити Угоду про визнання винуватості 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000038 внесеному до ЄРДР 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом дії іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з 06 серпня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст.ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області