ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2267/20 Справа № 182/2761/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2020 року про залишення без задоволення заяви засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2020 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд судового рішення вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року за нововиявленими обставинами.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався відсутність підстав для задоволення заяви засудженого, оскільки ним не наведено обставин, які згідно ч. 2 ст. 459 КПК України, визнаються нововиявленими, а також не наведено обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку. Також, суд зазначив, що викладені в заяві обставини фактично зводяться до незгоди з судовим рішенням й призначеною ним мірою покарання та намаганням пом`якшити його, тому суд дійшов висновку про залишення заяви засудженого без задоволення.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і вирок та направити матеріали провадження за ним до суду першої інстанції.

Вимоги скарги засуджений обґрунтовує незаконністю та необгрунтованістю судового рішення. Так, засуджений вказує, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що свідок ОСОБА_9 , яка бачила можливого вбивцю потерпілого, як під час досудового розслідування, так і судового розгляду допитана не була. Разом з цим, засуджений вказує, що судом не надано належної оцінки тому, що напротязі всього досудового розслідування і судового розгляду було систематично порушено його право захист, що, на його думку, й є нововиявленими обсавинами. Також вказує на те, що суд не надав належної оцінки порушенням досудового слідства і судового розгляду, а саме неповноті і обвинувальному нахилу доказів, наданих та досліджених в судовому засіданні, й тому, що було грубо відкинуто виправдовувальні його докази.

Окрім цього, в доповненнях до апеляційної скарги засуджений звертає увагу на порушення вимог закону України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки його тримання в СІЗО м. Дніпро та СІЗО №25 в м. Суми, було в нелюдських та неналежних умовах.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Системне тлумачення положень ст. 459, п.п. 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

На переконання колегії суддів, ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані повною мірою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19 липня 2005 року ОСОБА_5 вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 4, 6, 7, 13, ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 жовтня 2005 року, було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області у частині засудження ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України скасовано і справу у цій частині закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину та засуджено ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, передбачених п.п. 4, 6, 7, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України і, за сукупністю вироків, до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Обгрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_5 посилається на те, що при розгляді кримінальної справи Апеляційним судом Дніпропетровської області, й при ухваленні обвинувального вироку щодо нього, не було враховано ряд суттєвих обставин, які могли б змінити хід судового розслідування та вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення. Разом з цим, засуджений вказує, що під час проведення судового розгляду, судом не було допитано усіх свідків, покази яких мали суттєве значення та теж могли вплинути на правильність та законність судового рішення, не було враховано та проігноровано показання свідків та висновки експертиз. Окрім цього, засуджений вказує, на систематичні порушення його права на захист, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду цієї справи.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду вироку щодо ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами та залишення його заяви без задоволення, оскільки в розумінні вимог ст. 459 КПК України, наведені ним обставини не є нововиявленими, та зводяться до незгоди з ухваленим рішенням.

Твердження засудженого про те, що суд під час перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не надав належної оцінки тим обставинам, що під час розгляду його справи по суті не було допитано свідка ОСОБА_10 , яка, на його думку, могла бачити можливого вбивцю потерпілого, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції належним чином перевірив наведенні в заяві засудженого обставини, зокрема і в цій частині, та дійшов переконливого висновку, що ці обставини жодним чином не могли вплинути на висновки суду при ухваленні обвинувального вироку та не є нововиявленими обставинами, в розумінні ст. 459 КПК України.

Не заслуговують на увагу й доводи засудженого ОСОБА_5 про те, що під час досудового розслідування, судового розгляду та перегляду справи за його обвинуваченням у Верховному Суді України було порушено право на захист, осільки розгляд справи в суді касаційної інстанції проведено без участі його та захисника, що, на його переконання, є нововиявленою обставиною.

Так, відповідно до вимог ст. 358 КПК України 1960 року про день розгляду справи в касаційній інстанції суд першої інстанції своєчасно повідомляє учасників судового процесу та прокурора. Крім того, касаційна інстанція не пізніш як за три дні до судового засідання повинна вивісити об`яву про час і місце розгляду справи. Неявка учасників судового процесу, яких повідомлено про день розгляду справи, не є перешкодою для її розгляду в касаційній інстанції, але суд на свій розсуд може викликати їх. Питання про участь засудженого в засіданні суду, що розглядає справу в касаційному порядку, вирішується цим судом. Засуджений, що з`явився в судове засідання, у всіх випадках допускається давати пояснення.

Засудженим ОСОБА_5 на підтвердження своїх доводів не надано доказів, що він ставив перед судом касаційної інстанції питання, зокрема про його обов`язкову участь у касаційному розгляді справи, заявляв клопотання про його доставку в судове засідання. При цьому, матеріалами справи підтверджено, що він був належним чином повідомлений про час, дату і місце касаційного розгляду.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, на те, що у разі незгоди із ухваленим рішенням з підстав порушення судом норм матеріального чи недотримання норм процесуального права, учасник процесу, у тому числі і засуджений, не позбавлений права та можливості оскаржити таке рішення та саме суд вищої інстанції у межах апеляційного чи касаційного перегляду перевіряє законність та обґрунтованість ухваленого судом нижчої інстанції судового рішення, чим і скористався засуджений, шляхом звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою щодо перегляду вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року.

Отже, судом першої інстанції були ретельно досліджені обставини, зазначені в заяві засудженого ОСОБА_5 , та суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ці обставини не є нововиявленими, оскільки вони були відомі суду під час судового розгляду при ухвалені вироку, а доводи засудженого в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди з вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від від 19.07.2005 та ухвалою Верховного Суду України від 18 жовтня 2005 року, й призначеною йому мірою покарання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що вказані ОСОБА_5 обставини не можна вважати нововиявленими в контексті ст. 459 КПК України, оскільки вони не знайшли свого підтвердження, та були досліджені у сукупності з іншими доказами, які покладені в основу обвинувального вироку.

При цьому, колегія суддів у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2020 року про залишення без задоволення заяви засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4