Справа № 341/1660/19
Провадження № 1-кп/349/20/21
В И Р О К
іменем України
13 січня 2021 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000265 про обвинувачення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківська Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання якого АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання якого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який не працює, раніше судимий

16 листопада 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.162, ч.2 ст.355, ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ст.ст.69,70 КК України до покаранняу виді арешту на строк 6 місяців. Звільнений з місць позбавлення волі 10 грудня 2010 року по відбуттю терміну покарання;

27 квітня 2011 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавленя волі на строк 1 рік. Звільненому від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з встановленням іспитового строку на 1 рік;

23 січня 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання з застосуванням ст.69, 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців. Звільнений 16 червня 2014 року з заміною невідбутої частини покарання на виправні роботи на строк 1 рік 4 місяці 20 днів з відрахуванням у дохід держави 20% від суми заробітку;

06 квітня 2016 року вироком Івано-Франківського міського суду за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців; 19 липня 2018 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 15 днів,

23 вересня 2020 року вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів горомадян, що становить 510 грн., який сплачено 23 жовтня 2020 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_9

встановив:

ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Криінальне правопорушення вчинено за таких, встановлених судом обставин.

ОСОБА_5 на початку липня 2019 року біля с.Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області в траві знайшов предмет, схожий на запал з кільцем (чекою) від ручної гранати. Усвідомлюючи, що знайдений ним предмет є вибуховим пристроєм, не маючи дозволу на право зберігання і носіння вогнепальної зброї, усвідомлюючи незаконність своїх дій, у порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року зі змінами та доповненнями, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року зі змінами та доповненнями, незаконно придбаний ним предмет переніс за місцем проживання в АДРЕСА_2 , де заховав на шафі в одній з житлових кімнат та незаконно зберігав до 13 серпня 2019 року.

12 серпня 2019 року біля 20 год. за місцем проживання обвинуваченого між ОСОБА_5 та сусідом ОСОБА_10 на грунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_5 виніс з житлового будинку предмет, схожий на запал з кільцем (чекою) від ручної гранати, яким пригрозив ОСОБА_10 застосувати даний предмет. ОСОБА_10 пішов з місця події та повідомив про агресивну поведінку ОСОБА_5 працівників поліції.

13 серпня 2019 року біля 13 год. під час спілкування з працівниками Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, які прибули за викликом ОСОБА_10 за місцем проживання ОСОБА_5 , він признався, що дійсно зберігає за місцем проживання предмет, який схожий на запал із кільцем (чекою) від ручної гранати і в подальшому в присутності понятих та працівників вибухотехнічного відділу ГУНП в Івано-Франківській області добровільно видав вищезазначений предмет.

Згідно висновку експерта СЕ-19/109/32-48ВТ/19 від 06 вересня 2019 року наданий на дослідження предмет є придатним до вибуху, промислово виготовленим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, який використовується для спорядження ручних гранат РГД-5, Ф-1, РГ-42, містить заряд комбінованої вибухової речовини ТНРС+азид свинцю та відноситься до вибухових пристроїв.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і пояснив, що на початку липня 2019 року, точної дати не пригадує, біля с.Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області біля 06 год. під час ранкового вигулювання собаки виявив предмет, схожий на запал з кільцем (чекою) від ручної гранати. Знайдений предмет переніс за місцем проживання та заховав зверху на шафі в одній із кімнат будинку. 12 серпня 2019 року біля 20 год. за місцем проживання між ним та сусідом ОСОБА_10 на грунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_10 , якому заважав, ніби-то створений ним та його гостями шум, прийшов на його подвір`я з рушницею та зробив кілька пострілів. На таку поведінку ОСОБА_10 він витягнув з кишені штанів ключі від скутера, які схожі на запал від вибухового пристрою та пригрозив ОСОБА_10 застосувати даний предмет. Після чого ОСОБА_10 пішов з місця події . 13 серпня 2019 року вибуховий пристрій він видав працівникам поліції, які прибули до його домоволодіння. Мав намір здати вибуховий пристрій до правоохоронних органів раніше, однак забув про нього. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина повністю доводиться дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що постійно проживає в АДРЕСА_2 . По сусідству з ним на даний час проживає ОСОБА_5 12 серпня 2019 року з подвір`я ОСОБА_5 в черговий раз лунала гучна музика. Він прийшов на подвір`я до ОСОБА_5 , просив зменшити звук на колонках, однак сусід не відреагував. Після чого він взяв з дому "воздушку" на яку має дозвіл, вистрілив у колонку та почав виходити з подвір`я. В цей час ОСОБА_5 пішов в будинок і вийшов з предметом в руці, схожим на запал від гранати. Сказав, що зараз все тут підірве. Після чого він повідомив поліцію, що сусід має гранату та погрожує нею.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що протягом 1,5 року проживає з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. В липні 2019 року її чоловік біля с.Дем`янів під час вигулювання собаки знайшов предмет схожий на запал до гранати (трубка з кільцем). Заховав цей предмет на шафі у спальній кімнаті. 12 серпня 2019 року до них прийшли гості - дві її знайомі з дітьми. Всі відпочивали на подвір`ї, слухали музику. На подвір`я прийшов їх сусід з пневматичною зброєю та вистрелив у колонку, пригрозив, що зараз їх всіх перестріляє. На таку поведінку її чоловік витягнув з кишені ключі від скутера та сказав, що зараз його підірве за таке. Її чоловік після цього зателефонував у поліцію. 13 серпня 2019 року до них додому приїхали працівники поліції. На запитання, чи мають вони вдома заборонені предмети, чоловік пішов в будинок і виніс знайдений ним предмет, який поставив у кущах біля домоволодіння. Після чого працівники поліції викликали вибухотехніків. У подальшому вилучили знайдений чоловіком предмет.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що постійно проживає в с.Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області. 13 серпня 2019 року був запрошений працівниками поліції в якості понятого під час вилучення вибухового пристрою. Коли підійшов до домоволодіння, де проживає ОСОБА_5 , побачив у траві біля воріт металевий предмет з кільцем, який був схожий на чеку від гранати. ОСОБА_5 пояснював, що знайшов даний предмет на пасовищі і добровільно видає його працівникам поліції. За час проживання ОСОБА_5 в селі, чув скарги від ОСОБА_10 , що сусід голосно вмикає музику, створює шум. Дружина ОСОБА_10 працює позмінно, в тому числі в нічний час, а через поведінку сусідів не може вдома відпочити після роботи. Зі слів односельчан йому відомо, що 12 серпня 2019 року ОСОБА_10 в черговий раз приходив до сусіда, просив стишити музику, однак ОСОБА_5 не реагував на прохання, тому він вийшов на подвір`я з пневматичною гвинтівкою. Після чого ОСОБА_5 став погрожувати ОСОБА_10 чекою від гранати.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він постійно проживає в с.Дем`янів Галицького району Івано-Франківької області. 13 серпня 2019 року був запрошений працівниками поліції бути понятим під час вилучення вибухового пристрою. ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції вибуховий пристрій, який поставив на траву біля домоволодіння. Під час проведення вилучення вівся відеозапис. Після чого було складено протокол, де він поставив свій підпис.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює в Галицькому ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Коли він 13 серпня 2019 року приїхав на поліційну станцію в м.Бурштин, там був чоловік, який повідомив, що напередодні в нього відбувся черговий конфлікт з сусідом ОСОБА_5 через увімкнення гучної музики. Коли він прийшов до сусіда з проханням зменшити звук, сусід пригрозив йому чекою від гранати, яку тримав в руках. Після чого він з іншими працівниками поліції поїхали за місцем проживання ОСОБА_5 в с.Дем`янів. На запитання до ОСОБА_5 , чи є в нього заборонені предмети, ОСОБА_5 надав ствердну відповідь і виніс з будинку предмет, схожий на вибуховий пристрій. Після чого було викликано слідчо-оперативну групу, вибухотехніків та в подальшому в присутності двох понятих вилучено виданий ОСОБА_5 предмет.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 12 серпня 2019 року разом з дитиною була в гостях у ОСОБА_11 . Крім того, в ОСОБА_11 була їхня знайома ОСОБА_16 разом з своїми чотирма дітьми. Вони відпочивали на подвір`ї, слухали музику. До них на подвір`я прийшов сусід з пневматичною рушницею, якому не сподобалося, що вони увімкнули музику. Сусід кричав, що повбиває їх усіх, стріляв в колонку, їм під ноги.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 13 серпня 2019 року на ім`я т.в.о. начальника Галицького ВП ОСОБА_17 він добровільно видав працівникам поліції предмет, схожий на запал до бойової гранати з написом на ньому УЗРГМ-74, який він знайшов на пасовищі біля с.Дем`янів та який він зберігав з метою самозахисту на шафі у спальній кімнаті в житловому будинку дружини, де вони разом проживають.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 13 серпня 2019 року біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_11 , знаходився предмет циліндричної форми сріблястого кольору, який схожий на запал УЗРГМ з наявним маркуванням на металевій частині (важелі) 172 барвником чорного кольору та металеве втиснення 74 УЗРГМ 583. Предмет було поміщено у касету вибухотехнічної служби. Під час огляду місця події ОСОБА_5 пояснив, що знайшов даний предмет в 200 м біля домоволодіння.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/109/32-48 ВТ/19 від 06 вересня 2019 року наданий на дослідження предмет є промислово виготовленим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, який використовується для спорядження ручних гранат РГД-5, Ф-1 та РГ-42 згідно до інформаційних джерел, містить заряд комбінованої вибухової речовини ТНРС+азид свинцю та відноситься до вибухових пристроїв.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не погашена, який не працює, визнаний інвалідом ІІ групи з дитинства, за висновком судово-психіатричної експерта №210/2019 від 18 вересня 2019 року ОСОБА_5 психічними розладами не страждав і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, виявляє ознаки легко вираженого органічного розладу особистості з алкоголізацією, що згідно МКХ-10 F07.0. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_5 перебував і на даний час перебуває у стані при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру підекспертницй не потребує, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд прийшов до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 11 липня 2018 року ОСОБА_5 19 липня 2018 року умовно-достроково звільнений на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 15 днів за вироком Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року. (довідка про звільнення серії ЛВ № 17380 ). Новий злочин вчинив у липні 2019 року року, тобто протягом строку умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. 71 та ст. 72 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 ст. 71 КК України визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 26 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК України). У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК України) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 має не зняту та не погашену судимість за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2016 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України, будучи засудженим до покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 11 липня 2018 року ОСОБА_5 19 липня 2018 року умовно-достроково звільнений на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 15 днів.

Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, який повторно вчинив умисний тяжкий злочин , суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 81 КК України, а тому до обвинуваченого слід застосувати покарання у вигляді позбавлення волі, та частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року на підставі вимог ч. 1 ст. 71 КК України.

Крім того, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України було вчинено обвинуваченим до ухвалення 23 вересня 2020 року вироку Галицьким районним судом Івано-Франківської області, відповідно до якого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. За цим вироком засуджений покарання відбув повністю, оплатив штраф 23 жовтня 2020 року, що підтверджується копією квитанції № 0.0..1, виданої 23 жовтня 2020 року Галицьким відділенням Івано-Франківської філії АТ КБ "ПриватБанк".

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Згідно ч.3 ст.72 КК України (в редакції на час вчинення цих діянь) основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком, повністю відбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року і за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими у ч.3 ст.72 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та штрафу в сумі 510 грн.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 судом не встановлено.

Речовий доказ суду не надавався, згідно акта від 06 вересня 2019 року, складеного вибухотехнічним відділом ГУНП в Івано-Франківській області, запал ручної гранати типу УЗРГМ, який є вибуховим пристроєм, знищений 06 вересня 2019 року у період часу з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. 06 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На проведення експертизи витрачено 1570,10 грн., що підтверджується довідкою про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/109/32-48ВТ/19 від 06 вересня 2019 року.Ці кошти є процесуальними витратами, оскільки випливають із пред`явленого обвинувачення і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року, призначивши ОСОБА_5 остаточне покарання - 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати відбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року і за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими у ч.3 ст.72 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн (п`ятсот десять гривень 00 коп.).

Вирок в частині покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн ( п`ятсот десять гривень 00 коп.) у зв`язку зі сплатою штрафу до виконання не звертати.

Строк відбування покарання обчислювати з часу фактичного затримання ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1570,10 грн. (тисячу п`ятсот сімдесят гивень 10 копійок) процесуальних витрат.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1