Провадження №1-кп/522/2094/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001912 від 23.05.2020 року у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріхівка, Болградського району, Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.06.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 22.10.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
22 травня 2020 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля будинку № 39, по вул. Мала Арнаутська, в м. Одесі, побачив мопед марки «Honda», модель «Topic», червоного кольору, 1995 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований біля зазначеного будинку та ключі від нього, які знаходились на землі поруч.
Після чого у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить ОСОБА_6 , перебуваючи за вище вказаною адресою, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне збагачення шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій. Передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 , підійшов до припаркованого мопеду марки «Honda», модель «Topic», 1995 року випуску, який належить ОСОБА_6 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключів, які він знайшов поряд з мопедом, відчинив замок на тросу, яким був зафіксований мопед, повернув ключ у замку запалювання та запустив двигун і розпочав рух на даному транспортному засобі, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мопедом марки «Honda», модель «Topic», 1995 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , спричинивши останньому матеріальний збиток в розмірі 6157 гривень 07 копійок.
Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що в цьому році, пору роки він не пам`ятає, але було тепло, приблизно між 11:00-12:00 год., він йшов по вул. Мала Арнаутська на море разом із жінкою та маленькою дитиною в колясці. Побачивши мопед марки «Honda», підійшов до нього, за допомогою ключів, які він знайшов поряд з мопедом, повернув ключ у замку запалювання та запустив двигун, рушив з місця та поїхав додому. Через деякий час його знайшли працівники поліції, однак мопед він вже продав. Потім, він викупив мопед та добровільно повернув потерпілому. Вказав, що вкрав мопед, через те, що в нього маленька дитина, а грошей не було. У вчиненому щиро кається, просив вибачення, викрадений мопед повернув, зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини, хоче відбути покарання та виховувати свою дитину.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому злочині та те, що він добровільно повернув потерпілому мопед та призначити йому покарання передбачене найнижчою межею санкції ч. 2 ст. 289 КК України.
Прокурор просила призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, та на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.
Захисник просила призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого та його відношення до скоєного, а саме те, що він щиро кається, викрадене майно повернув власнику та визнавав свою вину у вчиненні злочину в повному обсязі як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду. Вказала, що злочин вчинив через тяжке матеріальне становище.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив провести судовий розгляд без його участі, вказав, що обвинувачений йому мопед повернув, тому ніяких претензій до нього він не має, що підтвердили прокурор, захисник та обвинувачений.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з урахуванням визнання вини обвинуваченою, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, повністю доведена.
Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та кваліфікуює їх за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, його особу, який, є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не одружений, однак спільно із жінкою має малолітню дитину, раніше судимий, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду, шляхом повернення викраденого мопеду.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду останній винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнавав стабільно, що свідчить про надання допомоги правоохоронним органам і суду у встановленні обставин справи і активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
Санкцією ч. 2 ст. 289 КК України за вчинення злочину: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, передбачено покарання позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Враховуючи обставини злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.
При призначені покарання суд також бере до уваги, що ОСОБА_3 вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року, який вступив в законну силу, був засуджений допокарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Згідно ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років
Тому, з огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.
Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_3 визнав вину, його щире каяття у скоєному, відсутність у потерпілого вимог матеріального характеру, та особу обвинуваченого, який офіційно не одружений, проте спільно із жінкою має малолітню дитину, офіційно не працює, раніше судимий, вчинив тяжкий злочин повторно, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, тому суд приходить до переконання про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та з урахуванням положень ст. 71 КК України, призначити йому покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
В обвинувальному акті зазначено, що під час досудового розслідування витрати на залучення експертів, складають 980 гривень 70 копійок, на підтвердження чого стороною обвинувачення було надано суду відповідні докази.
Цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 50, 63, 65, 71, 289 КК України, ст.ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати виним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації особистого майна.
На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_3 до призначеного покарання шляхом часткового складання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Малиновським районним судом м. Одеси від 22.10.2020 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, витрачені на залучення експертів, у зв`язку з проведенням автотоварознавчої експертизи від 25.06.2020 року № 117 на загальну суму 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 (сімдесят) копійок.
Накладений на майно арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2020 року скасувати.
Речові докази по справі:
- оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , повернути власнику;
- DVD диск «VIDEX excellenti DVD» із відео файлами в кількості 5 штук; DVD диск «VIDEX excellenti DVD» із відео файлами в кількості 2 штук; DVD диск «VIDEX excellenti DVD» із відео файлами в кількості 3 штук - зберігати при матеріалах справи;
- кофта спортивна чорного кольору, з капюшоном, на блискавці, з логотипом фірми «Nike», з написами з боків червоного кольору на червоному тлі «AIR», та шорти джинсові голубого кольору, з потертостями на передній стороні, яка належить ОСОБА_3 та зберігається в камері схову у СВ Приморського ВП м. Одеси повернути власнику.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1