Справа №487/5941/20
Провадження №1-кс/487/472/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2021 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000782 від 29.07.2020 за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_7 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
В клопотанні зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний протягом останніх 7 років перебуває на посаді оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», що свідчить про наявність сталих, в тому числі дружніх, зв`язків ОСОБА_5 серед співробітників правоохоронних органів. Зазначене підтверджує можливість підозрюваного безперешкодно переховуватися від органів досудового розслідування та суду в тому числі, користуючись допомогою співробітників правоохоронних органів.
На даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому у випадку обрання відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, останній, достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.
Крім того є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.
23.10.2020 р. слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва постановлено ухвалу, відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у строк до 21.12.2020 р. з визначенням розміру застави.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду вказану ухвалу слідчого судді від 23.10.2020 р. було скасовано та постановлено нову, згідно з якою до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тривання під вартою у строк до 18.12.2020 р. з визначенням розміру застави.
16.12.2020 року слідчим суддею Заводського районного суду м.Миколаєва продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.01.2021 року.
Посилаючись на те, що у строк до 21.01.2021 р. завершити досудове розслідування неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження, а вищенаведені ризики не зменшилися, слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити клопотання з посиланням на те, що ризики, які існували на час обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися. Крім того у судовому засіданні, прокурор, посилаючись на рапорт оперуповноваженого УСР в Миколаївській області ДСР НП України, стосовно наявної небезпеки життю та здоров`ю ОСОБА_5 під час його перебування у ДУ "Одеський слідчий ізолятор", просила вирішити питання щодо можливого переведення підозрюваного з ДУ "Одеський слідчий ізолятор" до ІТТ №1 ГУНП в Миколаївській області, для належного забезпечення захисту життя ОСОБА_5 .
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив суд зменшити розмір застави, посилаючись на його матеріальний стан. Крім того зазначив, що за час його утримання у ДУ "Одеський слідчий ізолятор" будь-яких погроз щодо застосування до нього фізичного та психічного насильства не було.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив зменшити розмір застави.
Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Судом встановлено, що Третім слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000782 від 29.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, на думку органу досудового слідства, знехтував вимогами законодавства та незаконно придбав, зберігав, перевозив з метою збуту особливо небезпечні наркотичні речовини.
Так, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи за грошові кошти, сума яких досудовим розслідування не встановлена, особливо небезпечні наркотичні засоби (канабіс), щільно запресовані в циліндричні предмети в кількості 23 штук, з метою їх подальшого збуту. При цьому, для зручності перевезення ОСОБА_5 обмотав клейкою стрічкою «скоч» вказані 23 циліндричні предмети з особливо небезпечним наркотичним засобом, в результаті чого утворилось п`ять предметів у кожному з яких містилось по 4 (чотири) циліндричні предмета з особливо небезпечним наркотичним засобом, та один предмет у якому містилось 3 (три) циліндричні предмета з особливо небезпечним наркотичним засобом.
В подальшому ОСОБА_5 20 жовтня 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, з метою подальшого незаконного збуту зберігав при собі вище вказані особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено (канабіс), щільно запресовані в 23 циліндричні предмета, та здійснив їх перевезення на автомобілі марки «КІА» модель «RIO» бежевого кольору vin-код НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , до місця своєї роботи - державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» за адресою: м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне Поле, будинок 5.
20.10.2020 в ході обшуку, проведеного в кабінеті №7 Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне Поле, будинок 5 на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2020, в особистій сумочці ОСОБА_5 було виявлено вказані наркотичні засоби - три предмети, обмотані липкою стрічкою «скотч», у кожному з яких містилось по 4 (чотири) циліндричні предмета з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено (канабіс). Також, в ході обшуку вказаного приміщення ОСОБА_5 з власних речей здійснив викидання на підлогу схованих в його одежі наркотичних засобів - трьох предметів, обмотаних липкою стрічкою «скоч», у двох з яких містилось по 4 (чотири) циліндричні предмета з наркотичною речовиною всередині, та в одному знаходиться 2 (два) циліндричні предмета з наркотичною речовиною всередині.
Згідно висновку експерта № 2093 від 21.10.2020 року, подрібнена речовина зеленого кольору, всередині одного з вилучених в ході проведення обшуку кабінету №7 Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне Поле, будинок 5 за місцем роботи ОСОБА_5 циліндричного предмета, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину, становить 8, 447 г.
21.10.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто, у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2020 р. відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21.12.2020 року включно; визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в сумі 988 650 тис. гривень. (дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят гривень).
02.11.2020 р. Миколаївським апеляційним судом постановлено ухвалу, відповідно до якої ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2020 р. скасовано, постановлено нову ухвалу, відповідно до якої до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 18.12.2020 року включно, визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в сумі 988 650 гривень. (дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят гривень).
16.12.2020 року слідчим суддею Заводського районного суду м.Миколаєва продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.01.2021 року.
Докази, на які посилався у клопотанні слідчий, доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Це, зокрема, протокол затримання ОСОБА_5 від 20.10.2020; протокол обшуку кабінету №7 Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне Поле, будинок 5; матеріали відповіді на доручення УСР в Миколаївській області ДСР НП України; постанова про відібрання біологічних зразків від 27.11.2020; протокол відібрання біологічних зразків від 30.11.2020; висновки експерта від 21.10.2020 р. №2092, №2093, 2091, повідомлення про підозру від 21.10.2020р.; інші матеріалами кримінального провадження у сукупності.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне.
Так, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10-ти років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення покарання підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
ОСОБА_5 протягом останніх 7 років перебуває на посаді оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», що свідчить про наявність сталих, в тому числі дружніх, зв`язків ОСОБА_5 серед співробітників правоохоронних органів. Зазначене підтверджує можливість ОСОБА_5 безперешкодно переховуватися від органів досудового розслідування та суду в тому числі, користуючись допомогою співробітників правоохоронних органів.
На даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому у випадку обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній, достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку.
Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.
Крім того є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.
У вказаному кримінальному провадженні 09.12.2020 року заступником керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 винесено постанову, відповідно до якої продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, до 21.01.2021 року.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.01.2021 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців а саме до 21.02.2021 року .
Крім того, слідчий суддя, приходить до висновку про відсутність правових підстав для зменшення визначеного судом розміру застави, з огляду на наступне.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
При визначенні розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення розміру застави врахував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, особу підозрюваного та його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.
Посилання підозрюваного на те, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного, не може слугувати підставою для зменшення розміру застави, оскільки внесення зазначеного розміру застави є правом, а не обов`язком підозрюваного. Крім того, підозрюваним в судовому засіданні не було наведено переконливих доказів, які-б вказували на той факт, що застава у такому розмірі є занадто надмірною і у підозрюваного немає можливості внесення визначеного слідчим суддею розміру застави.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а строк тримання підозрюваного під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування, тобто, до 21.02.2021 року в ДУ "Одеський слідчий ізолятор".
Керуючись ст. ст. 183, 177, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000782 від 29.07.2020 за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 21.02.2021 року з утриманням підозрюваного в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 15.01.2021 о 16.10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1