КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4657/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО № 13, де перебуває підозрюваний ОСОБА_6 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2020 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.08.2020 року задоволено частково клопотання прокурора відділу боротьби з тероризмом управління кримінальних проваджень Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.09.2020 року включно, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину 2010 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.14, ч.ч.4, 5 ст. 27, п.п. 1, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на незаконне затримання, негайне звільнення з-під варти, в порядку ст.206 КПК України - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішення слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги захисник зазначає про незаконність даної ухвали, яка підлягає скасуванню, оскільки прокурором не було доведено обґрунтованої підозри, наявності ризиків та неможливості застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Стосовно доводів прокурора щодо можливості переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_6 , по своїй суті, є очікування вироку та його подальшого засудження, що не узгоджується з положеннями дійсних та законних потреб кримінального провадження та органу досудового розслідування, які можуть виправдовувати такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Дане кримінальне провадження розслідується більше 6-ти місяців, за цей час було проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій, допитано свідків показання яких мають значення для даного кримінального провадження, а також проведена значна кількість обшуків, в ході яких вилучені речі та документи, що знаходяться на зберіганні органу досудового розслідування та доступ до яких підозрюваного ОСОБА_6 неможливий, що свідчить про відсутність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також захисник посилається на те, що з плином часу, причинно-наслідковий зв`язок поступово слабшає та з рештою може бути розірваний за умов, коли рішення про відмову у звільненні та повторне ув`язнення (в тому числі продовження запобіжного (превентивного) ув`язнення) ґрунтувались на підставах, не пов`язаних з цілями законодавчого органу або суду, або на міркуваннях, які була необґрунтованими з огляду на такі цілі.
Крім того стороною обвинувачення незаконно та протиправно підозрюваний ОСОБА_6 обмежується в праві на побачення зі своїми рідними.
В ухвалі слідчого судді відсутній будь-який аналіз щодо можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, як то: особисте зобов`язання, застава (в межах закону) або домашній арешт, хоча необхідність такого аналізу є імперативною нормою, визначеною частинами 3 і 4 ст. 194 КПК України, що вказує на необхідність в даному судовому засіданні усунути даний недолік.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000549 від 20 серпня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.14, ч.ч.4, 5 ст.27, п.п. 1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

28.01.2020 року ОСОБА_6 затриманий на підставі ст.208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.ч.4, 5 ст.27, п.п.6,11 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
24.06.2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000549 від 20.08.2019 року продовжено до восьми місяців, тобто до 29.09.2020 року.
10.08.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.ч.4, 5 ст.27, п.п. 1, 6, 11, 12, ч.2 ст. 115 КК України.
10.08.2020 року підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування.
12.08.2020 року прокурор відділу боротьби з тероризмом управління кримінальних проваджень Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Мотивуючи його тим, що враховуючи великий обсяг матеріалів досудового розслідування, який становить 10 томів, а також містить аудіо, відео файли та речові докази, а також те, що сторонам кримінального провадження для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження , складання обвинувального акту, направлення його до суду необхідний час, а встановлені в порядку ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати, виникла необхідність у продовженні строку застосування запобіжного заходу. Більш м`які запобіжні заходи, що можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_6 призведуть до продовження його злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.08.2020 року клопотання прокурора задоволено частково та продовжено ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.09.2020 року включно.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому була вислуханий підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою.

При судовому розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.14, ч.ч.4, 5 ст. 27, п.п. 1, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.14, ч.ч.4, 5 ст. 27, п.п. 1, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри слід визнати безпідставними.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявні докази в достатній мірі, всупереч доводам захисника, підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_6 , оцінив, відповідно до ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також дослідив доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості та суспільної небезпечності кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , а також наявності ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, перебачені ст. 177 КПК України, характеризуючих даних про особу підозрюваного в їх сукупності, зокрема і тих, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, та про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

На підставі вище викладеного, враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, а також враховуючи усвідомлення підозрюваним тяжкості вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання прокурора задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 на строк до 29.09.2020 року.

Крім того, варто зазначити, що станом на 11.08.2020 року сторону захисту та підозрюваного, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.14, ч.ч.4, 5 ст. 27, п. п. 1, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що потребує тривалого часу.
Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства щодо потерпілих.

Щодо доводів захисника щодо неправильного зазначення номеру кримінального провадження слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів зазначає, що вказане не є підставою для скасування ухвали слідчого судді та може бути виправлено шляхом ініціювання заяви про виправлення описки.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваної просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2020 року, якою задоволено частково клопотання прокурора відділу боротьби з тероризмом управління кримінальних проваджень Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.09.2020 року включно, щодо ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4