Справа №345/2609/20
Провадження № 1-кп/345/337/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.08.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, прокурору,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, в якому просить повернути обвинувальний акт прокурору, мотивуючи його тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки даний обвинувальний акт повністю повторює формулювання і формулу обвинувачення, викладеного у повідомленні про підозру від 28.07.2020, та, за винятком кваліфікації, у повідомленні про підозру від 02.07.2020. Слідчий не виніс постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення і обмежився лише складанням нової підозри, змінивши тільки формулу кваліфікації без будь-якої зміни формулювання обвинувачення. При цьому слідчим не було встановлено нових фактичних обставин справи, що мають кримінально-правове значення для перекваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувальний акт не містить достовірного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор нібито вважає встановленими, а правова кваліфікація кримінального правопорушення є необгрунотованою і не відповідає положенням закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, і в свою чергу формулювання обвинувачення ОСОБА_4 в цій частині ґрунтується на припущеннях. На його думку дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор заперечила щодо задоволення вказаного клопотання, оскільки обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.291 КПК України, а фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого будуть встановлюватися та досліджуватися під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, згідно якої просить суд дане кримінальне провадження розглядати без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, щодо міри покарання, то наполягає на суворому покаранні.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подане захисником клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України та даний перелік є вичерпним. У тому числі, відповідно до п. 5 ч. 1 зазначеної норми обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України державне обвинувачення - це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як визначає ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Ст. 7 КПК України встановлює, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність і диспозитивність.

За положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд не вправі давати вказівки органу досудового розслідування щодо формулювання обвинувачення, отримання додаткових доказів і повинен, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, суд на стадії підготовчого судового засідання не вправі перевіряти матеріали кримінального провадження щодо повноти досудового слідства та достатності сукупності зібраних доказів для прийняття відповідного процесуального рішення.
У разі повернення ж обвинувального акту судом першої інстанції з підстав невідповідності обвинувачення, вказівки суду спонукають органи досудового слідства на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим нівелюється процесуальна самостійність прокурора на визначення обсягу достатніх доказів для складання обвинувального акту та дотримання принципу змагальності, згідно з яким саме прокурор як сторона обвинувачення звертається до суду з обвинувальним актом, та свідчить про те, що суд певним чином перебирає на себе функції, які не притаманні йому.

При цьому, з метою недопущення порушення права особи на захист та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор відповідно до положень ст.337 КПК України в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо. Суд, в силу цієї ж норми, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, дослідження змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні свідчить про те, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що відповідає положенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеній вимозі КПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказані захисником ОСОБА_5 обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 369 КПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, прокурору - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя