Справа № 308/2156/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/864/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові, дистанційно, в режимі відеоконференції з Державною установою «Закарпатська УВП №9», апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000180 стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, про продовження строку тримання під вартою,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

встановила :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 28 серпня 2020 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 відмовлено.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 28 серпня 2020 року включно.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, якими встановлено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

При цьому, суддя врахував ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у разі визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, вони можуть переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування» та взявши до уваги, що з 15 січня по 02 грудня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 переховувася від суду, у зв`язку з чим перебував у розшуку (кримінальне провадження № 0000061 від 15.01.2019 р.), а також те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходяться кримінальні справи за обвинуваченнями ОСОБА_6 у вчиненні злочинів проти власності (справи №№ 308/8358/18, 308/7644/17, 308/6152/19, 308/6150/19, 308/522/20 та ін.), вважає, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може впливати на учасників кримінального провадження чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що у свою чергу свідчить про існування ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 n>ст. 177 КПК України, та прийшов до висновку що ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та виправдовують застосування щодо них такого запобіжного заходу як тримання під вартою, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків.

На дану ухвалу слідчого судді захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 зпід варти в залі суду. Вважає, вищевказану ухвалу суду незаконною, необгрунтованою, постановлення якої супроводжувалося неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність

Апелянт зазначає, що прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та що судом першої інстанції не взято до уваги позитивну характеристику із ДУ «Закарпатська УВП №9» на ОСОБА_6 , крім того, зазначає, що як вбачається з листа даної установи ОСОБА_6 за час перебування у зазначеній установі звертався за медичною допомогою та перебуває під наглядом лікаря-терапевта та фтизіатра з діагнозом залишкові зміни після перенесеного туберкульозу легень, категорія 5.1, також в обвинуваченого виразкова хвороба шлунку в стані нестійкої ремісії та хронічний гепатит.

Заслухавши доповідача, думку захисника адвоката ОСОБА_7 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_6 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора щодо залишення ухвали суду без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
І, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_6 та даних про особу обвинуваченого, та про те, що є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно врахувавши те, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, якими встановлено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, а також взявши до уваги, що з 15 січня по 02 грудня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 переховувався від суду, у зв`язку з чим перебував у розшуку, неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходяться кримінальні справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів проти власності, прийшов до вірного переконання, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на учасників кримінального провадження, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що у свою чергу свідчить про існування ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою слід продовжити, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про неповноту судового розгляду, а також про істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону при розгляді даного питання.
Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Що стосується доводів адвоката щодо незаконності ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Наявність ряду захворювань у обвинуваченого ОСОБА_6 та позитивної характеристики, на які покликається апелянт в апеляційній скарзі, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не вбачається.

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 28 серпня 2020 року включно та обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 28 серпня 2020 року включно. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: