Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/790/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, кримінальне провадження № 0000036за апеляційною скаргою обвинуваченого

ОСОБА_7 на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ялта, АР Крим, громадянин України, українець, не одружений, не працюючий, з професійно-технічною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20.08.2002 року вироком Ялтинського міського суду АР Крим, за ст. 187 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строкоом тривалістю 2 роки;
- 01.04.2003 року вироком Ялтинського міського суду АР Крим, за ст. 187 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. ст. 70, 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 07.05.2009 року постановою Білозерського районного суду Херсонської області умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 1 рік 9 місяців 2 дні;
- 18.10.2010 року вироком Ялтинського міського суду АР Крим, за ст. 185 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. 20.08.2013 року постановою Машівського районного суду Полтавської області умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 10 місяців 23 дні;
- 04.12.2014 року вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ст. 152 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст.ст. 70,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 02.05.2019 року звільнений по відбуттю покарання. Покарання відбуте, судимість не погашена,
засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Строк відбування покарання рахується з часу затримання тобто з 06.08.2020 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1256 грн. 08 коп. судових витрат за проведення експертизи.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно за таких обставин:
20.01.2020 близько 22.00 год. ОСОБА_7 , будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість за умисні злочини проти власності, з добровільної згоди власника ОСОБА_8 , перебував у приміщенні житлового будинку розташованого в АДРЕСА_2 , де спільно з власником ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_9 вживали алкогольні напої. Цього ж дня, близько 23.00 год. власник ОСОБА_8 від кількості вжитих алкогольних напоїв заснув, а у ОСОБА_7 , який один залишився у кімнаті вказаного житлового будинку, раптово виник умисел направлений на таємне викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_8 .
Невідкладно реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, скориставшись фізіологічним станом (сном) власника будинку ОСОБА_8 та відсутністю сторонніх осіб, свідок ОСОБА_9 у цей час перебувала на подвір`ї території домоволодіння, шляхом вільного доступу таємно, повторно викрав: музичний центр марки «Філіпс», вартістю 650 грн., демісезонну чоловічу шкіряну куртку, жовтого кольору вартістю 350 грн., дві дерев`яні статуетки у вигляді орла, вартістю 190 грн. з розрахунку 95 грн. за одну, чоловічу демісезонну шкіряну куртку, чорного кольору вартістю 300 грн., чоловічий демісезонний, шкіряний піджак, чорного кольору вартістю 200 грн., чоловічі демісезонні, шкіряні рукавиці, чорного кольору вартістю 80 грн. дві гіпсові статуетки у вигляді «лебедя», вартістю 120 грн., з розрахунку 60 грн. за одну.
Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1890,00 грн.
Крім того 10.03.2020 близько 18.00 год. ОСОБА_7 , будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість за умисні злочини проти власності, з добровільної згоди власниці ОСОБА_10 , перебував у приміщенні житлового будинку розташованого в АДРЕСА_3 , де спільно з власницею ОСОБА_10 , свідком ОСОБА_11 вживали алкогольні напої. Цього ж дня, близько 20.00 год. власниця ОСОБА_10 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_11 від кількості вжитих алкогольних напоїв заснули, а у ОСОБА_7 , який один залишився у кімнаті вказаного житлового будинку раптово виник умисел направлений на таємне викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_10 .
Невідкладно реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, скориставшись фізіологічним станом (сном) власників будинку та відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу таємно, повторно викрав: мобільний телефон марки «Номі і2401», чорного кольору, вартістю 850 грн. із сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 45 грн.
Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 895,00 грн.
Крім того 11.03.2020 близько 13.00 год. ОСОБА_7 , будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість за умисні злочини проти власності, з добровільної згоди власника ОСОБА_12 , перебував у приміщенні літньої кухні розташованої в АДРЕСА_4 , разом із потерпілим ОСОБА_13 . Внаслідок вжитих алкогольних напоїв ОСОБА_13 заснув та в цей час у ОСОБА_7 виникнув умисел направлений на таємне викрадення мобільного телефону «Хіаоmi Redmi 8», належного потерпілому ОСОБА_13 .
Невідкладно реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, скориставшись фізіологічним станом (сна) потерпілого ОСОБА_13 та відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу таємно, повторно викрав: мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmi 8», чорного кольору, вартістю 4850 грн. із силіконовим чохлом, чорного кольору, вартістю 110 грн.
Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 4960,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить переглянути вирок районного суду та застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він характеризується позитивно та щиро рохкаюється у вчиненому.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, обставини вчинення,розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків з цього не зробив, на шлях виправлення не став, менш ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі за вчинення умисних злочинів, знову скоїв умисні корисливі злочини.
Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, сприяння в розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.
Обставини, що обтяжуютьпокарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч ч. 2 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про призначення йому покарання із застосуванням вимог 75 КК України необхідно зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо є виправлення засудженого без відбування покарання враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків з цього не зробив, на шлях виправлення не став, менш ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі за вчинення умисних злочинів, знову скоїв три нових умисних корисливих злочини.
Окрім тог, необхідно зазначити про те, що до ОСОБА_7 раніше вже застосовувались звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак вказане не сприяло виправленню обвинуваченого.
Також, під час розгляду в суді першої інстанції встановлено обставини, що обтяжують покарання - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
Отже, враховуючи наявність двох обставин, які обтяжують покарання, а також те, що ОСОБА_7 раніше судимий на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, колегія суддів залишає без задоволення доводи обвинуваченого про призначення йому покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки виправлення ОСОБА_7 не можливе без відбуття ним покарання.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційних скарг обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції обвинувачений наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2020 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4