07.12.2020 Єдиний унікальний № 371/913/20
Провадження № 1-кп/371/135/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2020 року м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миронівка кримінальне провадження № 0000287 від 03 жовтня 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого на посаді водія автотранспортних засобів СТОВ «Агросвіт» (с. Карапиші Миронівського району Київської області), раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2019 року приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимог п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі ПДР України), згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-219060, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою по вул. Незалежності в с. Карапиші Миронівського району Київської області.

Проїжджаючи поблизу будинку № 9 по вул. Незалежності с. Карапиші Миронівського району Київської області, у порушення вимог пункту 1.5, підпунктів "б", "д" пункту 2.3, пункту 12.1 ПДР України, відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» проявив неуважність, не стежив за дорожніми умовами, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на їх зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну недбалість та злочинну самовпевненість, порушуючи вимоги пункту 10.1 ПДР України, яким передбачено, що «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» не врахував дорожню обстановку, не пересвідчився у безпечності виконання маневру, виїхав на смугу зустрічного руху для здійснення маневру обгону невстановленого слідством вантажного автомобіля, чим своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян, рухаючись по смузі зустрічного руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , що рухалася по смузі зустрічного руху попутно руху автомобіля ВАЗ.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоход ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП Миронівської районної ради «Миронівської центральної районної лікарні».

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №176/Е від 10 липня 2020 року встановлено, що згідно наданої медичної документації у ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому тіла грудини, компресійних переломів тіл 5-го, 6-го грудних хребців без порушення функції спинного мозку, а також розриву селезінки з послідуючим її видаленням (спленектомія). Описані ушкодження утворилися від дії тупого /их/ предмету /ів/, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаним у постанові, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх заподіяння (спленектомія).

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 б, д, 10.1, 12.1 ПДР України перебуває у причинно наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, що відносяться до категорії тяжких.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні - злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 2 жовтня 2019 року близько 20:00 рухався на автомобілі ВАЗ-219060 по вулиці Незалежності в с. Карапиші Миронівського району Київської області. Здійснюючи обгін вантажного автомобіля виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив наїзд на пішохода. Після зіткнення з пішоходом зупинив автомобіль, викликав швидку допомогу, надав потерпілій ОСОБА_6 невідкладну допомогу, допоміг лікарям швидкої після їх прибуття перемістити потерпілу до карети швидкої допомоги. Щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння на час зіткнення з пішоходом пояснив, що того дня в обідню пору, разом із знайомими вжив 0,5 л. горілки на чотирьох. Зазначив, що за кермо автомобіля після розпиття алкогольних напоїв змушений був сісти оскільки страждає на цукровий діабет і мав отримати ін`єкцію інсуліну того ж дня. Щиро розкаюється, обіцяє в майбутньому, що подібного не повториться.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, зазначила, що не заперечує проти розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, розуміє зміст цих обставин, зазначена нею позиція є добровільною. Наслідки розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК їй повністю зрозумілі.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 подала до суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжкі тілесні ушкодження кваліфіковані правильно.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно до досудової доповіді Богуславського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області від 29 жовтня 2020 року, органом пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, ризик його небезпеки для суспільства оцінено як середній.
Враховуючи зазначене, орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - повне визнання своєї вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні - злочині, добровільне відшкодування завданого потерпілій збитку, ту обставину, що обвинувачений являється особою з інвалідністю (ІІІ група інвалідності довічно) - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, те, що він раніше не судимий, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра, інформацію, що він звертався за медичною допомогою до лікаря нарколога, позитивні характеристики за місцем роботи та проживання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення - злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.

Разом із тим суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливо призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити його від відбування покарання із випробуванням та іспитового строку.

Також суд вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на два роки.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжні заходи обвинуваченому не обиралися.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, а саме: 1570,10 грн. за проведення експертизи № 12-1/2338 від 20 грудня 2019 року; 1256,08 грн. за проведення експертизи № 12-1/2337 від 16 грудня 2019 року; 1471, 05 грн. за проведення інженерно-технічної експертизи №12-1/1913 від 20 липня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, ч. 2 ст. 286 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком основного покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок в частині додаткового покарання виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області у справі ЄУ№371/1243/19 від 07 жовтня 2019 року на майно - автомобіль марки «ВАЗ-219060», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 219060» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_2 переданий згідно акту приймання-передачі речових доказів від 23 грудня 2019 року ОСОБА_4 повернути власнику.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави Україна процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, у розмірі 4297 (чотири тисячі двісті дев`яносто сім) гривень 23 копійки, а саме: 1570,10 грн. за проведення експертизи № 12-1/2338 від 20 грудня 2019 року; 1256,08 грн. за проведення експертизи № 12-1/2337 від 16 грудня 2019 року; 1471, 05 грн. за проведення інженерно-технічної експертизи №12-1/1913 від 20 липня 2020 року.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та надіслати потерпілій.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: А.в.Гаврищук