Справа № 645/5750/18
Провадження № 1-кп/645/112/21
В И Р О К
26 січня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, холостого, тимчасово не працюючого, раніше судимого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75, 76 КК України строком на 2 роки, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 121 КК України, -
11 липня 2018 року, приблизно о 14.00 годин, обвинувачений ОСОБА_4 перебував в приміщенні коридору на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_2 , де між ним та раніше знайомим йому потерпілим ОСОБА_6 на підґрунті особистих неприязнених відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого та допускаючи настання зазначених наслідків, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_6 не меньше двох ударів кулаком руки в область грудної клітини з лівої та правої сторони, тим самим спричинив потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/579-А/18 від 26.07.2018 року, тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини : перелом 2-го ребра по середнє пахвовій лінії зліва з незначним зсувом, перелом 2 го ребра по середньопахвовій лінії справа, перелом 4-го ребра справа по задньопахвовій лінії, лівобічний гемопневмоторакс, пневмомедіастінум, пішкірну емфізему грудної клітини з обох боків з переходом на шию, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки життя.
16 вересня 2018 року, приблизно о 18:00 годин, обвинувачений ОСОБА_4 перебував за місцем мешкання своєї знайомої потерпілої ОСОБА_7 , в квартирі АДРЕСА_3 . Між ним та потерпілою ОСОБА_7 , на підґрунті особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого злочинного діяння та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілої, не передбачаючи можливість настання смерті потерпілої ОСОБА_7 , хоча повинен був та міг її передбачити, наніс останній не менше двох ударів кулаком лівої руки по обличчю та не менше двох ударів кулаком лівої руки по волосистій частині голови з правого боку. Так своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-17/351- А/18 від 29.11.2018 року, тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобово-скронево-тім`яно-потиличній області справа, крововиливи під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку з вогнищами контузій та інтрацеребральними крововиливами правої скроневої і правої потиличної часток, синець в навколоочній області справа з переходом на праву щоку і виличну область справа, синець в навколоочній області зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Внаслідок отриманих травм, 19.09.2018 року потерпілу ОСОБА_7 госпіталізували до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», де ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпіла ОСОБА_7 померла. Причиною смерті потерпілої ОСОБА_7 явилася вищевказана тяжка черепно-мозкова травма з внутрішньочереповими крововиливами, забієм головного мозку та її ускладненням- набряк- набрякання - дислокація головного мозку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 121 КК України, не визнав та зазначив, 11 липня 2018 року він знаходився за адресою АДРЕСА_4 у своєї співмешканки ОСОБА_7 ,та почув голос сусіда ОСОБА_6 , біля 14.00 год., який дуже голосно висловлювався у бік ОСОБА_4 та ОСОБА_7 нецензурною лайкою. Після чого ОСОБА_6 постукав у двері, та коли ОСОБА_4 відчинив йому, останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 протянув руку ОСОБА_4 та сказав, що потрібно миритися, а ОСОБА_4 сказав, що з ним не сварився. Після чого, потерпілий несподівано вдарив ОСОБА_4 у ліве око, на що ОСОБА_4 проявив самозахист і вдарив потерпілого у ліву частину тулубу. Але, потерпілий ще раз намагався вдарити ОСОБА_4 , а обвинувачений відштовхнув потерпілого і той впав на сідниці. Піднявшись, почав ще більше проявляти агресію у сторону ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_7 стояла осторонь та коли ОСОБА_8 став наближатися до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 стала посеред них, та ОСОБА_9 відштовхнув ОСОБА_7 від себе та вдарив ногою по банці з фарбою, яка стояла біля дверей ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_7 заспокоїла ОСОБА_4 та забрала його до квартири. При цьому, коли двері їх квартири зачинилися, сусід ОСОБА_6 продовжував бити по дверях та вигукувати нецензурні слова. Згодом ОСОБА_6 заспокоївся, але вже через п`ятнадцять хвилин знову повернувся та почав погрожувати та виражатися нецензурною лайкою. Біля 24.00 приїхали робітники поліції, але він з ОСОБА_7 двері їм не відчинили, оскільки вже було пізно. Вранці знову приїхали працівники поліції та забрали ОСОБА_4 до поліції, звинувативши його у побитті сусіда. Також, обвинувачений вказав, він ніколи не бив ОСОБА_7 , але можливо міг дати пару ляпасів по щоці. У ОСОБА_7 , зі слів ОСОБА_4 був високий тиск, вона хворіла 16.09.2018 року він посварився з ОСОБА_10 вранці, та приблизно о 11.00 год він пішов до себе. Повернувшись біля 16.00 години, він побачив ОСОБА_10 , яка була у нетверезому стані, почала кричати на нього, ображати його, та він на емоціях вдарив її долонею по щоці, після цього взявши 100 грн пішов до дому. Вранці наступного дня він прийшов до ОСОБА_10 , та побачив на її обличчі синці. Також побачив, що пропало 200 грн з 300 грн, які лежали у ОСОБА_10 . ОСОБА_7 вийшла у коридор та втратила свідомість. Обвинувачений умив її та разом вони пішли до магазину, після чого повернулись до нього додому. Наступного дня у ОСОБА_10 заболіло серце і обвинувачений пішов до аптеки, та повернувшись, побачив, що його мати витирала з рота ОСОБА_10 піну. Обвинувачений зателефонував тітки та викликав швидку допомогу. Він намагався потрапити в лікарню, де потім лежала ОСОБА_10 , але до неї його не пускали. Також обвинувачений зазначив, що під час досудового слідства з ним був проведений слідчий експеримент, на якому слідчий ОСОБА_11 здійснював на нього тиск та погрожував йому, що посадить його на 10 років, якщо ОСОБА_4 буде не вірно говорити. Тому ОСОБА_4 себе обмовив при проведенні слідчого експерименту по епізоду від 16.09.2018 року, оскільки зазначених ударів він не наносив. Під час своєї промови у судових дебатах, обвинувачений зазначив, що він розкаюється у скоєному, шкодує що так все вийшло та просив строго не карати.
Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його провина у фактично скоєному повністю підтверджується сукупністю зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою померлої ОСОБА_7 . Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_4 проживав з її матір`ю протягом року до її смерті. До літа 2018 року, ОСОБА_7 не скаржилася дочці на ОСОБА_4 , а з літа почала скаржитися. Згідно пояснень ОСОБА_12 з сусідом ОСОБА_6 у ОСОБА_7 були сусідські дружелюбні відносини, інколи він допомагав їй. Коли з`явився ОСОБА_4 відносини, з сусідами, дочкою та подругами у ОСОБА_7 погіршились. Також зі слів ОСОБА_7 відомо, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_6 . Потерпіла розповіла, що одного дня їй подзвонила мати, та попрохала її приїхати до Фрунзенського райвідділу, просила грошей. Коли потерпіла приїхала до поліції, то дала ОСОБА_7 гроші та телефон для того щоб звільнити ОСОБА_4 . Зі слів матері ОСОБА_4 вдарив, ОСОБА_6 з ноги. Мати скаржилась на те, що її також б`є ОСОБА_4 . Одного разу розбив навіть банку на голові їй. Потім, 24 серпня 2018 року, в ночі приблизно о 23.00 год., потерпілий почала дзвонити ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , та казали, що начебто у ОСОБА_7 позаматкова вагітність та у неї відкрилась кровотеча. ОСОБА_12 приїхала в ночі зі своєю подругою до матері та викликала швидку допомогу, яка відвезла матір у медичний комплекс. Мати була дуже п`яна та просила не чіпати ОСОБА_4 , оскільки дуже його кохає. В лікарні вказали, що ніякої вагітності не має, але була розсічена губа. ОСОБА_12 вказала, що коли вона, зі своєю подругою зайшли до квартири, де була мати, то побачили, що вся квартира в крові. Згодом ОСОБА_7 розповіла дочці, що ОСОБА_4 бив її по животу. Також, потерпіла пояснила, що 27-28 липня, вона прийшла з роботи, їй зателефонувала мати з незнайомого номеру телефону, та коли вони зустрілись ОСОБА_12 побачила, що її мати була п`яна та побита, вся в крові. На питання ОСОБА_12 , ОСОБА_7 відповіла, що вони розпивали спиртні напої у її подруги, на АДРЕСА_5 , та ОСОБА_4 забрав у неї телефон та ключі від квартири. Після цього, потерпіла визвала таксі та вони з ОСОБА_7 поїхали до її подруги, де до них вийшов ОСОБА_4 та віддав ключи та телефон, після чого ОСОБА_12 відвезла матір додому. 12 -13 вересня 2018 року ОСОБА_12 телефонувала подрузі ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , яка повідомила, що вона бачила ОСОБА_14 , у якої був синяк під оком, та остання скаржилась їй, що її побив ОСОБА_4 . Вже 16-17 вересня 2018 року ОСОБА_7 пропала, до неї не змогла додзвонитися ані донька, ані тітка потерпілої. 19 вересня 2018 року потерпіла не могла знайти мати, та зателефонувала своїй тітці, щоб остання зателефонувала матері ОСОБА_4 . Слухавку взяв ОСОБА_4 , та на прохання покликати ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_10 не може підійти та не може розмовляти, що у неї епілепсія. Потерпіла у судовому засіданні вказала, що у матері ніколи не було такої хвороби. Тітка настояла на тому ,щоб ОСОБА_4 викликав швидку. Дізнавшись про те, що у ОСОБА_7 травма мозку, вона в комі, потерпіла одразу поїхала до лікарні. Потерпіла просила ОСОБА_4 віддати їй ключі від квартири матері, але він їх віддав лише на третій день. Згідно слів сусідів, ОСОБА_4 зі своєю матір`ю викидали кровавлений матрац з вікна. ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначила, що на її думку, ОСОБА_4 та його матір вимивали ці три дні кров у квартирі, так як потерпіла бачила кров у квартирі ,а саме в кімнаті, на дивані , в ванній кімнаті, та на вікнах. ОСОБА_7 лежала в реанімації, їй було зроблено дві трепанації, але через десять днів вона померла. Коли ОСОБА_7 лежала у лікарні, ОСОБА_4 ніяким чином їй не допомагав.
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні зазначив, що 11.07.2018 року, приблизно о 18.00 годині , він виходив зі своєї квартири яка розташована по АДРЕСА_2 , з відром клею на сходовий майданчик, де зустрів ОСОБА_4 , який йшов до дому. Між ними виникла сварка, причину якої він не пам`ятає. На думку потерпілого, ОСОБА_4 вважав себе господарем площадки, та постійно придирався до потерпілого. Під час сварки, ОСОБА_4 першим вдарив ОСОБА_6 кулаком правої руки в ліву сторону ребер потерпілого , потім лівою рукою по правій стороні по ребрам. ОСОБА_6 намагався захищатися, та відповів ударом по обличчю ОСОБА_4 . Але від ударів ОСОБА_4 , потерпілий впав один раз назад та вдарився об сходини. В результаті бійки з правої сторони у нього було зламане одне ребро, з лівої сторони було зламано три ребра. Після падіння потерпілий нічого потім не пам`ятає. Конфлікт відбувався приблизно 15-20 хвилин. Потім потерпілий пішов до себе в квартиру та ліг на ліжко. Згодом приїхав син з роботи, приблизно о 23.00 год. та викликав потерпілому швидку. В лікарні робили операцію потерпілому на шиї. Шия та обличчя у нього були опухлі, в лікарні потерпілий провів 10 днів.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні зазначив, що він є сином ОСОБА_6 . Приблизно 10 або 11 липня 2018 року, свідок був на роботі ,та зателефонував своєму батькові, приблизно о 20.00 год. В розмові почув, що потерпілий дивно розмовляє. Свідок запитав у ОСОБА_6 , що трапилося, але батько не відповів та поклав слухавку. Прийшовши з роботи, свідок побачив свого батька, який лежав на ліжку та у нього на шиї були синці. Перевернувши його він запитав, що трапилося. ОСОБА_6 відповів, що він побився з сусідом ОСОБА_16 , який бив його руками та ногами, та погано себе почуває. Свідок викликав швидку допомогу та його батька забрали до невідкладної медичної лікарні №4. Також свідок зазначив, що ОСОБА_4 постійно вживав алкогольні напої, вступав у конфлікти з сусідами, які викликали поліцію, мешкав разом з ОСОБА_14 , з якою постійно сварився, та остання плакала. Одного разу свідок бачив, що ОСОБА_4 біля гаражів, дату свідок не пам`ятає, сварився з ОСОБА_10 , яка від нього виривалася, а ОСОБА_4 вдарив її по голові два рази.
Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка у судовому засіданні зазначила, що є дружиною ОСОБА_6 . У липні 2018 року вона знаходилась у Росії, про конфлікт їй стало відомо від дітей, та вона відразу поїхала до дому. Чоловіку у лікарні робили операцію, ОСОБА_4 ніяким чином не допомагав. Також вказала, що ОСОБА_14 знала як спокійну та порядну людину. Але потім, з нею став мешкати ОСОБА_4 , який її дуже ображав, але вона все прощала, оскільки його любила. У свідка з ОСОБА_4 та ОСОБА_14 конфліктів не було, але на них постійно скаржились сусіді. Крім того, свідок показала, що 16 вересня 2018 року вона чітко чула крики з квартири ОСОБА_14 , та остання кричала : «Допоможіть» та чоловічий голос. Що відбувалась у квартирі свідку не відомо.
Показаннями свідка ОСОБА_18 , яка у судовому засіданні зазначила, що є знайомою ОСОБА_14 , з якою разом працювали раніше, у 1990 роках, у кафе «Харків`янка», потім бачились приблизно раз на місяць. Свідок пояснила, що ОСОБА_7 була гарною людиною, але згодом ОСОБА_10 почала випивати по троху. Свідок бачила с ОСОБА_19 декілька разів. Одного разу зустрівши ОСОБА_7 , вона побачила ,що у неї синець під оком, та повідомила що її вдарив співмешканець ОСОБА_20 . Наступного разу, 17 вересня 2018 року, коли свідок зустріла ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , то ОСОБА_14 була вся в синяках, голова була чорного кольору, але вона не признавалась, що це її побив ОСОБА_20 . Свідок пропонувала викликати швидку, але загибла відмовилася. Через деякий час знайомі повідомили про те , що ОСОБА_7 забрала швидка допомога ,та вона у комі.
Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка у судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою ОСОБА_6 та померлої ОСОБА_14 , мешкає на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на п`ятому поверсі. Одного разу вона бачила ОСОБА_4 , який перебував у нетверезому стані та висловлювався нецензурною лайкою у бік ОСОБА_14 .
Показаннями свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні пояснив, що працює лікарем швидкої допомоги КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР. Восени 2018 року був виклик на АДРЕСА_6 . Прибувши на виклик, свідок побачив жінку, як потім з`ясувалось ОСОБА_7 , яка лежала на дивані. Двері у квартиру відкрив ОСОБА_4 , та сказав, що він співмешканець ОСОБА_7 . Жінка була в комі, на її тілі були пароорбітальні гематоми, садна. ОСОБА_4 свідку пояснив, що у ОСОБА_7 був приступ епілепсії, а синці на її тілі він пояснив тим, що вона декілька днів назад падала на кахель та билася головою. Коли свідок приїхав на виклик, то в квартирі була ще одна жінка, років 50, але жінка не представилася. ОСОБА_4 допомагав нести ОСОБА_7 до карети швидкої допомоги. Свідок пояснив, що він працює лікарем швидкої допомоги біля 8 років. Характер тілесних ушкоджень на тілі жінки, на думку лікаря, були кримінальні та були нанесені людиною, а не завдані падінням, садна на спині, синці, очі, що заплили, в основному тяжкі травми голови. Свідок вказав, що в такому випадку робітники швидкої допомоги зобов`язані викликати поліцію, що вони і зробили.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів.
Протоколом огляду місця події від 12.07.2018 року, а саме під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_7 . (том 3, а.с. 13-15).
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 13.09.2018 року за участю свідка ОСОБА_7 та ілюстраційним матеріалам до нього, згідно якого свідок ОСОБА_7 вказала, що 11.07.2018 року, біля 14.00 годин, вона з ОСОБА_4 знаходились у коридорі біля квартири за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наніс 1 удар в область лівого ока. У відповідь ОСОБА_4 , знаходячись на відстані витягнутої руки, перед ним, наніс один боковий удар в ліву підпахвову область (в цей час ОСОБА_6 підняв руки, захищаючи голову). Після цього, ОСОБА_4 наніс один удар долонею лівої руки в праву підпахвову область, від чого ОСОБА_6 впав на підлогу на сідниці. (том 3, а.с.3-5).
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 13.09.2018 року за участю ОСОБА_4 та ілюстраційним матеріалам до нього, згідно якого ОСОБА_4 вказував, що 11.07.2018 року о 14.00 він знаходився в коридорі біля квартири за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, під час якого останній запропонував миритись. ОСОБА_4 протягнув в його бік руку, після чого отримав від ОСОБА_6 удав кулаком в ліве око. Після того, ОСОБА_4 наніс удар кулаком правої руки в лівий бік. Після чого ОСОБА_4 відштовхнув потерпілого, вдаривши долонею лівої кисті в грудне клітину, від чого ОСОБА_6 впав на сідниці. (т. 3, а.с.6-7).
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 12 липня 2018 року за участю ОСОБА_7 та ілюстраційним матеріалам до нього, згідно якого ОСОБА_7 показала, що 11.07.2018 року о 14.00 год, вона з ОСОБА_4 знаходились за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_8 . В цей час до них у двері став стучати ОСОБА_6 , з яким у ОСОБА_4 виник конфлікт в коридорі біля входу у квартиру. В ході конфлікту ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 один боковий удар кулаком правої руки в область грудної клітини, а саме в верхню частину з лівого боку. (том 3, а.с. 27-28).
Свідчення ОСОБА_6 надані ним під час проведення слідчого експерименту, частково відповідають судово-медичним даним. Немає точної відповідності про кількість і локалізацію нанесених ударів, тому що ОСОБА_6 не пам`ятає обставин події, оскільки знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Свідчення свідка ОСОБА_7 , надані нею під час проведення слідчого експерименту, часткове відповідають судово-медичним даним. Немає точної відповідності про кількість і локалізацію нанесених ударів. (том. 3, а.с.8-9).
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 13.09.2018 року за участю ОСОБА_6 та ілюстраційним матеріалам до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 вказав, що 11.07.2018 року о 14.00 годин, він знаходився в коридорі за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . В ході конфлікту з ОСОБА_4 , останній, знаходячись прямо перед ОСОБА_6 на відстані витягнутої руки, наніс 1 удар кулаком правої руки (боковий удар) в ліву підпахвову область. В цей час ОСОБА_6 закрив обличчя руками. Після цього ОСОБА_4 наніс один боковий удар кулаком лівої руки в ліву підпахвову область. Що було пізніше не пам`ятає, у зв`язку з тим, що знаходився у нетверезому стані. Прийшов до тями дома, час не пам`ятає, розбудив син, викликав швидку медичну допомогу, яка відвезла потерпілого до лікарні, де він знаходився на лікуванні. ( том 3, а.с. 10-12).
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 18.10.2018 року за участю ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 вказав, що 16.09.2018 року він знаходився за місцем мешкання знайомої ОСОБА_23 у квартирі АДРЕСА_9 . О 18.00 годині, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , знаходячись перед ОСОБА_7 обличчям до обличчя, на відстані витягнутої руки, наніс їй 1 удар долонею правої руки в область лівої щоки під оком. Після цього, ОСОБА_4 наніс два бокових удари боковою частиною кулака лівої руки в область волосистої частини з правого боку. Від ударів ОСОБА_7 не падала, свідомість не втрачала. 17.09.2018 року ОСОБА_4 бачив на правій частині обличчя ОСОБА_7 почервоніння, під лівим оком гематому. В цей день пізніше виявив ОСОБА_7 лежачою на підлозі на животі, але від чого та як вона впала він не бачив. 18.09.2018 року бачив синці на її обличчі, а 19.09.2018 року у квартирі АДРЕСА_10 у ОСОБА_7 були судороги та ОСОБА_4 викликав швидку допомогу. (том 3, а.с. 66-67).
У судовому засіданні ОСОБА_4 зазначав, що надав такі пояснення під час проведення слідчого експерименту під тиском слідчого ОСОБА_11 . Ухвалою суду від 13.10.2020 року по справі була призначена судово-психологічна експертиза за матеріалами відеозапису слідчого експерименту від 18.10.2018 року. У судовому засіданні 22 січня 2021 року ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 відмовились від свого клопотання щодо призначення експертизи та ОСОБА_4 вказав, що експертиза проведена без порушень та правильно. Крім того, згідно пояснень прокурора у судовому засіданні у протоколі проведення слідчого експерименту помилково зазначена дата 18.10.2018 року, тоді як вірною потрібно вважати 17.10.2018 року.
У судовому засіданні оглядався відеодиск проведення слідчого експерименту, на якому відображені свідчення ОСОБА_4 під час вказаної слідчої дії та ОСОБА_4 і слідчим ОСОБА_11 , який провадив експертизу, зазначена вголос дата 17 жовтня 2018 року. (том 3, а.с. 24)
Висновком експерта № 12-17/351-А/18 від 04.10.2018-29.11.2018 року, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_24 , 53 р., враховуючи відомості з історії її хвороби, результаті судово-гістологічного дослідження, експерт прийшов до висновків: у ОСОБА_24 мали місце ушкодження: черепно-мозкова травма: крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверх лобово-скронево-тім`яно-потиличній области справа, крововиливи під тверду мозкову оболонку правою півкулею головного мозку, субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку вогнищами контузій та інтрацеребральними крововиливами правої скроневої і правої потиличної часток; синець в навколоочній області справа з переходом на праву щоку і виличну область справа синець в навколоочній області зліва; синець на правій молочній залозі, синець на зовнішній поверхні правого передпліччя середній третини, синець на тильній поверхні правої кисті. При мікроскопічному дослідженні гістологічних препаратів від трупа ОСОБА_24 встановлено: субдуральна гематома з ознаками формування капсули, дифузний крововилив в м`яких мозкових оболонках з ознаками організації, множинні гліально-мезенхімальні рубці в мозковій тканині, вогнища ішемічного некрозу в білій речовині з геморагічним просочуванням та помірною запальною реакцією, гострий розлад кровообігу з порушенням реологічних властивостей крові, набряк-набухання головного мозку. Причиною смерті ОСОБА_24 явилася вказана вище тяжка черепно-мозкова травм внутрішньочереповими крововиливами, забієм головного мозку та її ускладнення набряк- набрякання - дислокація головного мозку. Смерть ОСОБА_24 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в 21.30 годин в стаціонарі КНП «МКЛШНМД проф. О.І.Мещанінова» ХМР. Ушкодження на голові, встановлені у ОСОБА_24 утворилися від неодноразової дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою площею травмуючої поверхні, індивідуальні особливості якого не відобразилися. Згідно даним з медичної карти (дані КТ-дослідження головного мозку, дані відомі із протоколу операції), даним із наданих матеріалів кримінального провадження, вірогідніше за все, травма голови утворилася за декілька днів до госпіталізації, можливо 16.09.2018 року. Згідно даним судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_24 по обличчю їй було нанесе не менше двох (2) ударів, по волосистій частині голови також було нанесено не менше двох (2) ударів. Синець на правій молочній залозі, правому передпліччі, правій кисті утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою площею травмуючої поверхні, індивідуальні особливості якого в ушкодженням за відобразилися, також могли утворитися за декілька днів до госпіталізації. Всі вказані ушкодження є прижиттєвими, могли утворитися в єдиний проміжок часу а саме 16.09.2018 року. Сила завданих ударів була достатньою для отримання ушкоджень в вказаних об`ємах. Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_24 не могли утворитися в результаті самопадіння з висоти власного зросту, а також не могли утворитися в результаті самоспричинення (від нанесення удару власною рукою, або тупим предметом). Керуючись п.4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995г, черепно-мозкова травма ОСОБА_24 має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя (згідно п.2.1.3. «в» «Прав «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Керуючись п.4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995г, синці на правій молочній залозі, право передпліччі, правій кисті мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5. «Правил «судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 121 ч. 2 ст. 121 КК України.
Не визнання своєї провини обвинуваченим, суд при оцінці доказів по справі, розцінює, як спробу ухилитися від кримінальної відповідальності. Вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 121 КК України, знайшло своє відображення в матеріалах справи і підтверджено дослідженими в ході судового засідання доказами.
Посилання обвинуваченого на застосування до нього недозволених методів ведення досудового слідства з боку слідчого Немишлянського ВП ГУ НП в Харківської області спростовується змістом постанови слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві про закриття кримінального провадження від 10.08.2020 року, згідно якої були перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_4 щодо неправомірних дій відносно нього слідчим та зазначені факти не знайшли свого підтвердження. Вказана постанова була вручена обвинуваченому 31.08.2020 року та оголошена у судовому засіданні 15.09.2020 року та в той же день отримана стороною захисту, набрала законної сили та не оскаржена обвинуваченим та стороною захисту.
Дії обвинуваченого по епізоду від 11.07.2018 року, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Дії обвинуваченого по епізоду від 16.09.2018 року, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, скоїв злочин у період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не одружений, утриманців не має.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України судом не встановлені. При цьому суд зазначає, що посилання сторони захисту як на обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, яке висловлено ним під час промови у судових дебатах, судом не приймається. Оскільки, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи відсутні дані на підтвердження вищевказаного.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом визнається рецидив злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При визначення виду і міри покарання обвинуваченого в межах санкції статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за скоєне у вигляді позбавлення волі.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_4 засуджено вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно ч. 5 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 КК України, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у ч. 2 ст. 71 КК України.
Враховуючи зазначене, суд при ухваленні вироків, призначивши покарання за сукупністю злочинів , остаточно до відбуття покарання призначає за сукупністю вироків.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази та судові витрати відстуні.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення яких призначити покарання:
За ч. 1 ст. 121 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі;
За ч. 2 ст. 121 КК України 7 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим покаранням призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1, 5 ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно для відбуття визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у вигляді 7 (семи) років 1 (одного ) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 19 жовтня 2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити раніше обраний тримання під вартою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Харківського Апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КПК України суд роз`яснює право обвинуваченому, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право ОСОБА_4 заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя -