Справа № 158/1583/19 Провадження №11-кп/802/667/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали подання за апеляційною скаргою начальника Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Ківерцівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 липня 2019 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_7 під час іспитового строку покладені на нього судом обов`язки виконав, до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 липня 2020 року, подання задоволено, звільнено ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 липня 2019 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що судом безпідставно звільнено ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки 30 березня 2020 року засудженому ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.357 КК України. А тому вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ним умисних злочинів в період іспитового строку, а тому підстав для звільнення засудженого від покарання відсутні. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 липня 2019 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду та основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення місцевого суду, засудженого ОСОБА_7 , який заперечував доводи апеляційної скарги і просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали подання, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням передбачені ст.78 КК України та ст.165 КВК України.
Зокрема, у цих нормах передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано в повному обсязі.
Висновки суду про наявність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за обставин, вказаних в ухвалі суду, стверджуються наявними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Так, судом встановлено, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 липня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ст.335 до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування цього покарання з випробовуванням, із встановленням іспитового строку тривалість 1 рік, якщо ОСОБА_7 протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 перебував на обліку в Ківерцівському РС філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області з 08.08.2019 року.
На даний час встановлений вищевказаним вироком іспитовий строк закінчився.
Прокурор в апеляційній скарзі посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_7 під час іспитового строку вчинив новий злочин, оскільки 30 березня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.357 КК України, а тому відсутні законні підстави для його звільнення від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Проте такі доводи прокурора апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
На думку суду апеляційної інстанції констатувати вчинення нового злочину особою щодо якої застосовано інститут умовного звільнення на підставі ст.75 КК України, та відповідно її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, особа за положеннями ч.1 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК України вважається невинуватою.
Так, принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.
Аналогічна норма міститься і в п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що відмова суду у задоволенні подання представника органу з питань пробації щодо звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом визначеного судом іспитового строку виключно з мотивів, що засудженому повідомлено про підозру у вчиненні нового злочину, як про це просить прокурор у свої апеляційній скарзі, є такою, що не ґрунтується на вказаних вимогах закону, та порушує принцип презумпції невинуватості, і відповідно може трактуватися як передчасне висловлювання судом думки щодо винуватості особи у скоєному.
Будь-яких порушень законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути дане провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом встановлено не було.
Апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування ухвали місцевого суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу начальника Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:

Судді: