Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/989/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2020 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці, тобто по 05.01.2021 року включно, з визначенням застави у межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 грн.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу міськрайонного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо останнього, обравши йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що ухвала суду є незаконною через невідповідність висновків суду щодо існуючих ризиків та особи обвинуваченого. Так, прокурор, звертаючись до суду із клопотанням від 30.10.2020, та зазначаючи про ризик незаконно вливати на потерпілу та свідків, не врахував, що потерпіла сама звернулася до суду із заявою про те, що не має претензій до обвинуваченого. Крім того, в судовому засіданні судом отримано показання від потерпілої у встановленому законом порядку. У зв`язку із наведеним сумнівною є наявність такого ризику як можливість впливу на потерпілого у кримінальному провадженні. Також в силу наведеного сумнівним є твердження прокурора про те, що у кримінальному провадженні ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшилися, єдиним обґрунтуванням обрання запобіжного заходу в ухвалі від 05.11.2020 суд вказав на факт обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину.

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження №0001083 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2020 щодо ОСОБА_9 продовжено дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці до 05.01.2021. Рішення суду мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, останній раз із іспитовим строком на 3 роки, знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, навіть враховуючи, що він визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, допитана потерпіла та стороною захисту надані документи, які підтверджують сталість соціальних зв`язків, однак вони містять інформацію станом на 2018-2019 роки, що не є актуальною.

Заслухавши доповідача, в дебатах захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлена судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, який є тяжким кримінальним правопорушенням.

Однак, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Так, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, останній раз звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 3 роки, знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, і навіть враховуючи те, що він визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, допитана потерпіла та стороною захисту надані документи, які підтверджують сталість соціальних зв`язків, однак вони містять інформацію станом на 2018-2019 року, яка на даний час є вже не актуальною.
Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Крім того, апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого на даній стадії судового розгляду обвинувачення ОСОБА_7 , а також існування ризиків, того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого злочину, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілу в кримінальному провадженні, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, виправдовують дію найсуворішого запобіжного заходу щодо обвинуваченого.
Зважаючи на характер та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також можливої міри покарання, яка може йому бути призначена у разі визнання його винним у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У разі застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (особисте зобов`язання, домашній арешт), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, оскільки останній вже притягувався до кримінальної відповідальності, та знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину, тобто продовжує свою злочинну діяльність, що в сукупності свідчать про ймовірну свідому позапроцесуальну протиправну поведінку обвинуваченого та можливе вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Посилання сторони захисту на те, що потерпіла допитана у судовому провадженні та не має претензій до нього враховано судом апеляційної інстанції, однак враховуючи обставини вчинення інкримінованого йому злочину, з урахуванням обставин даного кримінального провадження, не можуть слугувати підставою для обрання щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, міськрайонний суд обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим та той факт, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, існуючі ризики, що не зменшилися.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як міськрайонним судом, так і судом апеляційної інстанції, встановлено не було.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Смілянського районного суду Черкаської області від 05.11.2020 щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2
15.12.2020