ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2020 року за №0002531 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнюс Республіки Литви, росіянина, громадянина Литви, офіційно не працюючого, не одруженого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимостей не має в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

встановив:

17.07.2020 року у вечірній час ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні квартири, в якій він спільно проживає з ОСОБА_5 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої вони стали ображати один одного нецензурними словами.

В ході конфлікту, у ОСОБА_6 , який був ображений нецензурними висловами ОСОБА_5 на його адресу, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення своїй цивільній дружині ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень шляхом нанесення ударів руками та ногами в область тулуба.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 18.07.2020 року приблизно о 02.00 год. перебуваючи в кімнаті своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх протиправних наслідків, з метою умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень, швидким темпом наблизився до ліжка, на якому на той час напівлежала на спині ОСОБА_5 , та умисно наніс два послідовних удари босою ступнею правої ноги в живіт ОСОБА_5 , після чого схопив її за одяг та стягнув з ліжка на підлогу, де наніс ще декілька ударів ногою в область спини, а потім підняв ОСОБА_5 та наніс ще кілька ударів кулаком правої руки в живіт. В результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження в вигляді закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розриву тонкої кишки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Після нанесення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 виштовхнув її до іншої кімнати, а сам в цій же кімнаті де наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 ліг відпочивати.

18.07.2020 року приблизно о 05:30 год. ОСОБА_5 поскаржилась ОСОБА_6 на сильні болі в області живота, після чого він о 06:35 викликав карету швидкої медичної допомоги, якою ОСОБА_5 було доставлено до КНП «Одеська клінічна лікарня» Одеської обласної ради де їй була надана невідкладна медична допомога.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

При цьому ОСОБА_6 дав суду показання про те, що у вказані в обвинувальному акті дату та час, між ним та його співмешканкою ОСОБА_5 виникла сварка, під час якої ОСОБА_5 нецензурно висловлювалась на його адресу. У зв`язку з такою образливою для нього поведінкою потерпілої, він вирішив застосувати до ОСОБА_5 фізичну силу та став її бити спочатку ногами, потім руками в область живота. Після чого ліг відпочивати. Після того, як ОСОБА_5 в ранці поскаржилась на біль у животі, він викликав швидку допомогу.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_5 , дослідженням проведених у кримінальному провадженні судових експертиз, а також доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 дала суду показання про те, що 17.07.2020 року у вечірній час вона разом зі своїм співмешканцем посварились. Під час сварки вони нецензурно висловлювались в бік один до одного. В момент сварки, коли вона лежала на ліжку, ОСОБА_6 став її бити, наносити удари спочатку ногами, потім руками в область живота. Після чого ліг відпочивати в іншій кімнаті. Після того, як вона в ранці поскаржилась ОСОБА_6 на біль у животі, він викликав швидку допомогу.

Крім того, потерпіла заявила про те, що з обвинуваченим вони помирились, проживають в наявний час спільно, мають спільну малолітню дитину. Просила суворо обвинуваченого не наказувати та не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Згідно висновку експерта №1741 від 20.08.2020 року на підставі даних судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у виді закритої травми органів черевної порожнини у виді розриву тонкої кишки. Вказане ушкодження утворилось в від ударної, можливо одноразової дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкодження не відобразились. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги. Враховуючи дані медичної докуаментації, слід вважати, що ушкодження виникло незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могло бути спричинене 18.07.2020 року. Закрита травма органів черевної порожнини у виді розриву тонкої кишки супроводжувалось потраплянням в черевну порожнину вмісті кишківника, ускладнилось розвитком серозного перитоніту і, згідно з п.2.1.3 «л» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Об`єктивних судово-медичних даних, за якими можна б було встановити взаємне розташування між нападником та постраждалою в момент спричинення ушкодження в розпорядженні експерта не мається. Травмуюча сила була прикладена до передньої черевної стінки. Враховуючи характер то локалізацію ушкодження, вважати що вони не могли утворитись в умовах власноручного спричинення та умовах з положення стоячи на площині.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний злочин, направлений проти життя та здоров`я людини, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Не перебуває на обліку у лікаря психіатра та перебуває на обліку у лікаря нарколога. Працює, але неофіційно, на чому наполягала сторона захисту, потерпіла та що не заперечувалось прокурором. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу положень ст.89 КК України є таким, що судимостей не має. Перебуває у фактичних шлюбних відносинах з потерпілою ОСОБА_5 та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 . За місцем проживання сусідами характеризується посередньо.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Крім того судом враховується, що потерпіла в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру не заявляла. Навпаки, заявила про те, що вибачила ОСОБА_6 за його дії, вони примирились, проживають спільно і виховують спільну дитину.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_6 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у нижніх межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його поведінку після вчинення злочину та щире каяття, дані про особу винного, який має постійне місце реєстрації та проживання, перебуває з потерпілою у сімейних відносинах, з якою вони також виховують спільну дитину, поведінку потерпілої під час вчинення злочину, а також позицію останньої, яка заявила, що вибачила обвинуваченого, не має моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого, а також не наполягала на реальному позбавленні волі обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, однак із застосуванням максимального іспитового строку.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_6 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
У зв`язку із звільненням ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням та відсутність ризиків, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, але існування ризику, в разі апеляційного оскарження вироку, неявки обвинуваченого до суду за першою вимогою, або зміни місця проживання без повідомлення суду, що може негативно вплинути на розумність строків апеляційного перегляду справи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинувачуваного ОСОБА_6 змінити з нічного домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Арешт, накладений у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси (єдиний унікальний номер справи 522/11785/20; провадження №1-кс/522/10762/20), слід скасувати, а майно, на яке накладено арешт слід повернути його власнику.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази:
- мобільний телефон «Ergo F243SWIET» в корпусі чорного та синього кольорів із особистим ІМЕІ-номером: НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який повернутий свідку ОСОБА_8 , слід залишити у останньої;

- мобільний телефон «SAMSUNG» в корпусі білого кольору в чохлі серебристого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з сім-картками операторів мобільного зв`язку НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який повернутий потерпілій ОСОБА_5 , слід залишити у останньої;

- диск формату DVD+R 16х (VIDEX) в корпусі оражевого кольору об`ємом 4,7 GB із серійним номером 036 з оригіналами аудіозаписів телефонних дзвінків на лінію 102 із абонентських номерів НОМЕР_7 та НОМЕР_3 , слід зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- диск формату DVD+R 16х (VIDEX) в корпусі оранжевого кольору об`ємом 4,7 GB із серійним номером 07041814 з оригіналами аудіозапису телефонного дзвінка на лінію 103 із абонентського номеру НОМЕР_8 , слід зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 №13413/1728 від 18.07.2020 року із КНП «ОКЛ» Одеської обласної ради на 27 аркушах, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого вона долучена.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 у виді нічного домашнього арешту, змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, засоби зв`язку;
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Речові докази по справі:
- мобільний телефон «Ergo F243SWIET» в корпусі чорного та синього кольорів із особистим ІМЕІ-номером: НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який повернутий свідку ОСОБА_8 , - залишити у останньої;

- мобільний телефон «SAMSUNG» в корпусі білого кольору в чохлі серебристого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з сім-картками операторів мобільного зв`язку НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який повернутий потерпілій ОСОБА_5 , - залишити у останньої;

- диск формату DVD+R 16х (VIDEX) в корпусі оражевого кольору об`ємом 4,7 GB із серійним номером 036 з оригіналами аудіозаписів телефонних дзвінків на лінію 102 із абонентських номерів НОМЕР_7 та НОМЕР_3 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- диск формату DVD+R 16х (VIDEX) в корпусі оранжевого кольору об`ємом 4,7 GB із серійним номером 07041814 з оригіналами аудіозапису телефонного дзвінка на лінію 103 із абонентського номеру НОМЕР_8 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 №13413/1728 від 18.07.2020 року із КНП «ОКЛ» Одеської обласної ради на 27 аркушах, - зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого вона долучена.

Арешт, накладений у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси (єдиний унікальний номер справи 522/11785/20; провадження №1-кс/522/10762/20), - скасувати, а майно, на яке накладено арешт повернути його власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

16.10.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/14788/20
Номер провадження № 1-кп/522/2065/20
Головуючий суддя ОСОБА_1