КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/3083/16-к Провадження № 11-кп/824/1423/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000455 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісне, Тарутинського р-ну, Одеської обл., громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою Ірпінського міськогосуду Київської області від 14 грудня 2020 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено на 60 днів, до 11 лютого 2021 року включно.
Таке рішення суду вмотивовано тим, що наявні ризики, передбачені п.п. 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий та знову обвинувачується у вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину проти життя тат здоров`я особи, вчинив новий злочин перебуваючи під домашнім арештом, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, також суд врахував особу ОСОБА_7 , який схильний до насильницьких дій, що дає підстави вважати, що він може незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані в суді.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що не погоджується із ухвалою суду першої інстанції.
Вказує, що клопотання про продовження строку тримання під вартою було подано прокурором з порушенням процесуальних строків, також ні йому, ні обвинуваченому не було надано для ознайомлення клопотання.
Захисник зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив позицію сторони захисту щодо клопотання прокурора.
Апелянт вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України нівелювались та недоведені прокурором.
На думку захисника, застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.

В суд апеляційної інстанції учасники провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін до апеляційного суду не надходило, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний розгляд відбувався без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий та знову обвинувачується у вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи та вчинив новий злочин, перебуваючи під домашнім арештом, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд врахував особу ОСОБА_7 , який схильний до насильницьких дій, що дає підстави вважати, що він може незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані в суді.
Крім того судом враховано необхідність забезпечення своїм рішенням не тільки поваги до особистої свободи обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, на підставі чого дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2020 року, якою строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено на 60 днів, до 11 лютого 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4