справа № 361/8159/20
провадження № 1-кп/361/540/21
УХВАЛА
26 січня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря прокурора обвинувачених: захисників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду укримінальному провадженні № 0002577 від 10.10.2020 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченим:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Шабатівка Монастирищенського району Черкаської області, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, такому, що не працює, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Тарасівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, такому, що не працює, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , жителю АДРЕСА_4 , раніше не судимому, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :
Прокурор ОСОБА_3 усудовому засіданні подав до суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 01 лютого 2021 року, мотивуючи обвинуваченням останніх у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, та існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що полягають у можливості обвинувачених переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не мешкають в Київській області та не мають міцних соціальних зв`язків на її території, можуть незаконно впливати на потерпілу та свідків у справі, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як обидва зловживають алкогольними напоями та ведуть асоціальний спосіб життя.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 проти задоволення даного клопотання заперечували, просили суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на недоведеність наведених прокурором ризиків, вказуючи на те, що твердження прокурора про зловживання алкогольними напоями та ведення ними асоціального способу життя не відповідає дійсності та є лише припущенням, до затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неофіційно працювали й тимчасово проживали в м. Бровари Київської області, мають зареєстроване місце проживання. Вважають, що цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації обвинувачених буде дієвим запобіжним заходом та забезпечить виконання ними процесуальних обов`язків.

Вислухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У ч. 1 ст. 331 КПК України унормовано, що під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід; при розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, статтею 184 якого передбачено ініціювання прокурором застосування запобіжного заходу шляхом звернення до суду з клопотанням, що повинно відповідати вимогам вказаної статті.

04 грудня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 01 лютого 2021 року.

Згідно із ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Конституційний Суд України у Рішенні № 7-р/2019 від 25 червня 2019 року дійшов висновку, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У ч. 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Посилання прокурора на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що не може бути перевірено судом на даній стадії, є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому репутація ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі й за наявності чотирьох незнятих і не погашених в установленому законом порядку судимостей, безумовно свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в можливості вчинення іншого злочину. Крім того, відносно обох обвинувачених, які є мешканцями Черкаської та Кіровоградської областей, у місті Бровари Київської області перебували тимчасово, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ймовірність переховування їх від суду з метою уникнення покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає що будь-які менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, за переконанням суду, не забезпечать дотримання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду, що зумовлює продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 26 березня 2021 року та виключає можливість зміни їм запобіжного заходу на більш м`який, зокрема, на цілодобовий домашній арешт.
Посилання прокурора у клопотанні на існування стосовно обвинувачених ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним, оскільки прокурором не доведено здійснення ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 впливу на неповнолітню потерпілу або свідків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 369, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26 березня 2021 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Продовжити ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26 березня 2021 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні № 0002577 від 10.10.2020.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1