Справа № 589/1307/18
Провадження № 1-кп/589/80/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000405 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шостка, Сумської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, непрацюючої, інваліда ІІІ групи, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 16.11.2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст.ст. 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2018р. близько 11-50 год. ОСОБА_4 прийшла до магазину «Апельсин», розташованого за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Короленка, 35/14, щоб подивитися асортимент товарів. Рухаючись поміж полицями з товаром, ОСОБА_4 вирішила вчинити крадіжку дитячих товарів. Після цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, непомітно від оточуючих сховала під свій верхній одяг пару дитячих пінеток рожевого кольору, розміром «140», вартістю згідно з висновком судової товарознавчої експертизи 250 грн та дві пари дитячих махрових носків білого кольору з візерунком у вигляді метеликів, розміром «8», вартістю згідно з висновком цієї ж експертизи 50 грн (по 25 грн за одну пару), а всього товару на загальну суму 300 грн., що належить ОСОБА_6 , які в подальшому викрала. Своїми діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні. ОСОБА_4 суду повідомила, що 22.03.2018р. вона зайшла в дитячий магазин по АДРЕСА_2 . Пройшовшись поміж полицями, вона взяла пінетки та дитячі шкарпетки і з ними вийшла з магазину. Коли вона брала ці речі її ніхто не бачив. На наступний ранок до неї прийшли працівники поліції та вона зізналася у вчиненому. Викрадене майно згодом повернула.

Обвинувачена не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого нею кримінального правпорушення та щиро розкаюється у вчиненому. Вказала, що навіть не розуміє, що її спонукало на вчинення крадіжки, адже дітей у неї немає.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, щодо призначення покарання поклався на розсуд суду.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченої, її захисника, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинувачену, суд вважає, що вина останньої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України наразі є проступком, його характер та незначні наслідки від вчиненого. Також суд враховує дані про особу винної, яка раніше судима, в період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога. ОСОБА_4 є особою середнього віку, має професійно-технічну освіту, незаміжня, не працює, є інвалідом ІІІ групи, має захворювання опорно-рухового апарату, яке потребує постійного лікування. За місцем реєстрації характеризується позитивно. На час вчинення злочину ОСОБА_4 місця проживання не мала, тимчасово мешкала в лікарні. З квітня 2018р. проживає зі сторонньою людиною похилого віку, за якою доглядає.

В судовому засіданні обвинувачена визнала вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, висловила жаль з приводу вчиненого. Крім того, обвинувачена сприяла здійсненню досудового розслідування та повністю усунула заподіяну шкоду, що підтверджено стороною обвинувачення та потерпілим у його заяві.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

За сукупності вище наведених обставин, зважаючи на відсутність тяжких наслідків, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченій за ч. 1 ст. 185 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції відповідної частини вказаної статті КК України, у виді громадських робіт строком на 80 годин.

Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинила злочин в період іспитового строку, їй слід призначити покарання з урахуванням положень ст. 71, 72 КК України.

Так, за змістом ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За роз`ясненнями, які приведені у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, крім іншого, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо. При цьому, у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. При цьому, суд зобов`язаний остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі, зокрема, й тоді, коли останнім вироком призначене більш м`яке покарання.

Крім того, за пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Наведене виключає можливість застосування в даному випадку штрафу, призначення якого передбачає самостійне виконання обох вироків, а тому відповідні пропозиції сторін кримінального провадження є безпідставними.

Таким чином, за сукупністю вироків, до покарання призначеного обвинуваченій за цим вироком, слід повністю приєднати невідбуте покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за попереднім вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.11.2015 року, перевівши відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_4 цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.11.2015 року, перевівши відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 10 (десять) днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання на виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи № 660 в розмірі 1144 грн 00 к.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30.03.2018р. у справі № 591/1682/18 (1-кс/591/1230/18), - скасувати.

Речові докази:

- пару дитячих пінеток рожевого кольору, розміром «140», які передані за зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у ОСОБА_6 ;

- оптичний диск з відеозаписом з камери відео спостереження магазину «Апельсин», розташованого за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Короленка, 35/14, - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1