Справа № 461/7168/20
Провадження № 1-кс/461/5888/20
іменем України
07.09.2020 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що в межах даного кримінального провадження слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова 17.08.2020 року винесено ухвалу про накладення арешту на майно, а саме:
5) Металеву шафа із 6 відеокартами марки «Geforce GTX» та жорстким диском «Toshiba» (с.н. 59ufcoxftifl31eca);
6) Металеву шафа із 7 відеокартами марки «Geforce GTX» та жорстким диском «Seagate Barracuda» (с.н. 4662HJEQ);
7) Роутер «Asus RT- G32 (с.н. GP0055774);
8) Жосткий диск «SDD Good Ram» (с.н. GQ1007726);
9) Жосткий диск «SDD Good Ram» (с.н. GP0055774),
котрі вилучені в ході огляду місця події, що мав місце у корпусі №3 Торгівельно-економічного університету, що за адресою: м. Львів, вул. Самчука, 9. Звертає увагу на те, що ним було відшкодовано потерпілому збитки і потерпілий до нього претензій не має, а тому вважає, що у застосуванні арешту даного майна потреба відпала.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав наведених у ньому, просить його задовольнити.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне розгляд справи проводити за відсутності слідчого та прокурора, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Питання арешту майна в кримінальному провадженні врегульовано нормами, зокрема, ст. 170 КПК України.
Так, згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
В межах даного кримінального провадження слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова 17.08.2020 року винесено ухвалу про накладення арешту на майно, , а саме:
5) Металеву шафа із 6 відеокартами марки «Geforce GTX» та жорстким диском «Toshiba» (с.н. 59ufcoxftifl31eca);
6) Металеву шафа із 7 відеокартами марки «Geforce GTX» та жорстким диском «Seagate Barracuda» (с.н. 4662HJEQ);
7) Роутер «Asus RT- G32 (с.н. GP0055774);
8) Жосткий диск «SDD Good Ram» (с.н. GQ1007726);
9) Жосткий диск «SDD Good Ram» (с.н. GP0055774),
котрі вилучені в ході огляду місця події, що мав місце у корпусі №3 Торгівельно-економічного університету, що за адресою: м. Львів, вул. Самчука, 9.
Згідно ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, заявником не доведено, що він є власником даного майна або іншим чином володів ним.
Таким чином, в матеріалах клопотання відсутні будь-які документи, що засвідчують право власності чи іншого володіння вказаним майном заявником, а визначення їх власника не належить до компетенції слідчого судді під час розгляду тих чи інших клопотань у кримінальному провадженні.
Оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя з такими погодитись не може, оскільки, як вбачається із досліджених в судовому засіданні обставин, досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого арешт майна накладався, на даний час триває, у кримінальному провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії з метою встановлення додаткових обставин, фактів та осіб, які також можуть бути причетні до вчинення даного злочину.
Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.
В судовому засіданні встановлено, що потреба у подальшому застосуванні арешту на теперішній час не відпала через незавершеність досудового розслідування.
Крім того, слід зазначити, що в ухвалі слідчого судді від 17.08.2020 року необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, обумовлена необхідністю збереження речового доказу у кримінальному провадженні, до прийняття остаточного рішення в ньому.
З огляду на вищенаведене та те, що особою, яка подала клопотання не доведено, що в подальшому застосування арешту відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано, а тому клопотання не підлягає до задоволення.
Крім того, слід роз`яснити заявнику, що Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження.
Відповідно, рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування заявник вправі оскаржити, в порядку ст. 303 КПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 26, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя,
у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1