Справа № 464/2315/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/878/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000976 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 03 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.09.2018 Сихівським районним судом м. Львова за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, покарання не відбув, судимість не погашена,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

Адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого, подав апеляційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 03 липня 2020 року, яким засуджено ОСОБА_7 по ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком повністю приєднано покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13.09.2018 і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 17.04.2019 по 22.04.2019.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 у виді застави, до вступу вироку в законну силу, залишено без змін, після чого суму застави в розмірі 28 815 грн., які внесені ОСОБА_9 22.04.2019 та знаходяться на рахунку ТУ ДСА у Львівській області необхідно повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення апелянт покликається, що за матеріалами справи у кримінальному провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за наслідками якого був винесений 13.09.2018 вирок Сихівським районним судом м. Львова і ОСОБА_7 було засудженого до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки, приймала участь, як слідчий суддя, ОСОБА_1 , яка ухвалювала вирок по даному кримінальному провадженню.

Таким чином є порушення вимог чинного законодавства щодо повторної участі судді, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у судовому розгляді обвинувального акту (ст. 76 КПК України), що призвело до ухвалення судового рішення незаконним складом суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 17 квітня 2019 року близько 10.40 год., знаходячись на загальній площадці, що на 9 поверсі, в другому під`їзді у будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відкрито, шляхом ривка, викрав (вирвав) з правої руки потерпілої ОСОБА_10 сумку чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти у сумі 2400 гривень, гаманець шкіряний чорного кольору, вартістю 200 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг», чорного кольору, вартістю 700 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператора «Київстар» із мобільним номером НОМЕР_1 , яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , пенсійне посвідчення на ім`я « ОСОБА_10 » та банківська картка, після чого втік з місця події з викраденим майном. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3300 гривень.

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвокат ОСОБА_11 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишенні вирок суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченому ОСОБА_7 обрано покарання в межах санкції статі обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який хоча і щиро розкаявся, раніше судимий за ч.1 ст. 121 КК України вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13.08.2018 до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку в 3 роки, під час якого вчинив злочин по даному кримінальному провадженню, тобто проявив не бажання стати на шлях виправлення, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю пенсійного віку, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, потерпілій добровільно відшкодував завдані збитки і остання просила обвинуваченого судового не карати, і хоча ОСОБА_7 щиро розкаявся в скоєному та по справі не було виявлено обставин, які б обтяжували покарання, однак суддя першої інстанції прийшла до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, так як виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Суддею першої інстанції призначено обвинуваченому покарання, за ч.1 ст. 121 КК України, в межах санкції статті обвинувачення з врахуванням не відбутого покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13.08.2018, за ч.1 ст. 121 КК України, тобто на підставі ст.ст. 71,72 КК У країни за сукупністю вироків, у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Дане покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілої.
Частино 1 ст. 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції.

Таким чином апеляційні вимоги захисника обвинуваченого про ухвалення даного вироку незаконним складом суду, тобто суддею Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , яка, як слідчий суддя під час досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні № 0002573, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , виносила ряд ухвал, однак справу по суті пред`явленого обвинувачення, за ч.1 ст. 121 КК України, розглядала суддя ОСОБА_12 та винесла ОСОБА_7 вирок 13.08.2018, не відповідають чинному законодавству та не можуть бути підставою для скасування даного вироку. Крім того, як вбачається з журналів судових засідань, ніхто з учасників процесу відвід судді ОСОБА_1 не заявив.

У суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_6 заявила про неналежне виконання своїх обов`язків, по відношенню до обвинуваченого, адвокатом ОСОБА_13 , який не звернув увагу суду на психічне захворювання ОСОБА_7 .

Такі покликання адвоката ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки між адвокатом ОСОБА_13 та клієнтом ОСОБА_7 був укладений договір про надання правової допомоги та представництва інтересів 13.05.2019.

У підготовчих судових засіданнях по даній справі, а в подальшому і в судовому засіданні, під час розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення, обвинуваченим ОСОБА_7 не було заявлено відмови від послуг захисника.

Крім того в матеріалах справи наявні документи, які були предметом розгляду в судових засіданнях, зокрема два висновки судово-психіатричних експертиз проведених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яких:

- у висновку № 388 від 25.09.2019 зазначено, що ОСОБА_7 для уточнення глибини психічних порушено потребує стаціонарного обстеження і проведення судово-психіатричної експертизи (а.с.125-126) ;

- ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.10.2019 було призначено, у даному кримінальному провадженні, стаціонарну судово-психіатричну експертизу обвинуваченому ОСОБА_7 (а.с. 129-130 т.1);

- у висновку № 171 від 18.12.2019 зазначено: «На даний час ОСОБА_7 психічним захворюванням не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності;на даний час утримання. За своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_7 психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_14 не потребує».

З врахуванням медичних висновків, щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції було прийнято рішення по справі, за ч.1 ст. 186 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено, вирок по справі ухвалений законним складом суду.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 03 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: