ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3129/20 Справа № 194/1521/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000412 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджана,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 листопада 2020 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ризики нічим не доведені.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 листопада 2020 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу, та які на цей час не відпали, а саме: може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, суд прийняв до уваги те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії невеликої тяжкості та тяжких злочинів, судове слідство триває, окрім того обвинувачений є громадянином республіки Азербайджан, не має постійного місця роботи та проживання, офіційного джерела доходу, розлучений, тому не має міцних соціальних зв`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебував обвинувальний акт №0000412 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 17 серпня 2018 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 11 вересня 2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, судом правильно встановлена наявність ризику, визначеного ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливість незаконного впливу на свідків, оскільки він обвинувачувався у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, при цьому, судом прийнято до уваги, що судове слідство на час постановлення ухвали тривало, обвинувачений не має постійного місця роботи, проживання та офіційного джерела доходу, розлучений, тому не має міцних соціальних зв`язків, й обгрунтовано обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.

Підстав для застосування судом щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Окрім того, 09 жовтня 2020 року в цьому кримінальному провадженні Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено вирок щодо ОСОБА_8 , яким йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям та до набрання вироком законної сили продовжено строк тримання під вартою.
Отже, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4