УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001452 від 02.09.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.09.2020, до чергової частини Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі надійшла заява від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк., АДРЕСА_1 , щодо вжиття заходів правового характеру до невідомих осіб, яка 01.09.2020, приблизно о 23.10 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , біля ресторану «Три барашки», вчинили хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось у демонструванні предметів схожих на ножі та пістолети у відношенні громадян та нього, почали штовхати його, хватати за одяг, висловлюватись нецензурними словами.

Згідно ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку(огляду) до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

02.09.2020 року слідчим слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 згідно ч. 3 ст. 233 КПК України, у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаному із врятуванням майна та безпосереднім переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, було проведено обшук автомобіля «BMW Х5», сірого кольору, д.н.з., НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 23, кут вул. Канатна, в ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «БМВ Х5», сірого кольору, д.н.з., НОМЕР_1 ; 4 складний ножі, та 2 ножі у чохлі, упаковані у дві картонні коробки; мобільний телефон «Самсунг», у корпусі чорного кольору, упакований до сейф-пакету №INZ2063418; мобільний телефон «IPhone 10» у корпусі чорного кольору, мобільний телефон «Нокіа» у корпусі чорного кольору, упаковані до сейф-пакету №INZ2063419; мобільний телефон «IPhone 11» у сірого кольору, упакований до сейф-пакету №INZ2063417;

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою забезпечити можливість проведення відповідних експертиз.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було виявлене та вилучене в ході проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України автомобіля «BMW Х5», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 23, кут вул. Канатна, в ході якого виявлено та вилучено:

?4 складний ножі, та 2 ножі у чохлі, упаковані у дві картонні коробки.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

08.09.2020