УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 від 25.10.2020 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000051 від 16.03.2020 р. за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 від 25.10.2020 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000051 від 16.03.2020 р. за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до постанови старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 від 25.10.2020 р. відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000051. При цьому, слідчий Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 мотивував свою відмову у задоволенні його клопотання тим, що на даний час ОСОБА_5 вважається незаконно позбавленим волі та перебуває на території тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей, у зв`язку із чим здійснити його виклик та забезпечити його участь у слідчих діях на даний час неможливо. Однак такі твердження слідчого, на думку ОСОБА_3 , є незаконними.

Разом з тим, підозрюваний вважає, що постанова від 25.10.2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000051 від 16.03.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 КК України, є незаконною та необґрунтованою, та відповідно підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу у його відсутність.

Старший слідчий 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 , рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився. Старший слідчий 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 направляв до суду листи з проханням здійснювати розгляд скарги без його участі.

У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у його відсутність.

Дослідивши скаргу з додатками, долучені документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051 від 16.03.2020, за підозрою ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 КК України.
Відповідно до постанови старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 від 25.10.2020 р. відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000051.
Відповідно до вимог ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових дій) негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
За правилами ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмову, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову в задоволенні клопотання.
Так, зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що слідчий мотивував відмову у проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 тим, що ОСОБА_5 на даний час останній вважається незаконно позбавленим волі на території тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей, що не є перешкодою для проведення слідчого експерименту та не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , та є порушенням забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, зокрема і підозрюваного ОСОБА_3 .
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 від 25.10.2020 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000051 від 16.03.2020.
Розглядаючи вимоги щодо зобов`язання слідчого про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000051, слідчий суддя зауважує наступне.
Згідно положень ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
При цьому, слідчий суддя позбавлений можливості прийняти рішення про зобов`язання слідчого прийняти конкретне рішення або вчинити конкретну дію, а отже, скарга в частині прохання зобов`язати слідчого вчинити відповідні слідчі дії за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_3 , не підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 9, 26, 110, 280, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 від 25.10.2020 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000051 від 16.03.2020 р. за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 КК України.
В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя