ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2106/20 Справа № 180/213/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000006 від 07 січня 2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 17.07.2002 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 25.02.2011 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.395, ч. 1 ст. 70 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 19.05.2011 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 09.11.2012 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
- 09.12.2015 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 360, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, 22.03.2019 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні та вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_7 01 січня 2020 року приблизно о 10 год. 05 хв., впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, через балкон однієї з квартир будинку АДРЕСА_3 переліз до вікна квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку та за допомогою палиці, яку знайшов біля будинку АДРЕСА_3 , розбив скло вікна квартири, таким чином отримавши доступ до приміщення, проник всередину квартири АДРЕСА_4 , та діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, викрав газову плиту торгової марки «Марина», вартістю 749 гривень 67 копійок, електрокамін «Кварц 3м», вартістю 216 гривень 67 копійок, які належать ОСОБА_8 , після чого залишив місце вчинення злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 966 гривень 34 копійки.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, внаслідок суворості.
На переконання обвинуваченого, суд не надав належної оцінки та не врахував в якості пом`якшуючих ті обставини, що він визнав свою вину, надав правдиві показання, розкаявся у вчиненому, сприяв слідству та шкоду відшкодував.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, суспільно-корисною працею не займався, менш ніж за рік після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив злочин, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не працює, характеризується посередньо за місцем проживання.
В якості обставин, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочинів та не встановив таких, що його пом`якшують.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Доводи обвинуваченого про те, що суд помилково не врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином на висновки суду вплинути не можуть.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
З огляду на викладене, доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та його особі, внаслідок суворості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4