Ухвала
Іменем України
08 вересня 2020 року

м. Київ
Справа №466/4577/19

Провадження № 51 3728 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 червня 2020 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 за його апеляційною скаргою у частині призначення покарання змінено, постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки і на нього покладено відповідні обов`язки.

В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі потерпілий не зазначає в чому саме, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали суду відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього.
Так, відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу,має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, особа, яка подає скаргу, має зазначити прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України, оскільки зазначене потерпілим прохання не узгоджується із положеннями частини першої статті 437 КПК України, відповідно до якої Суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 без руху.
Встановити потерпілому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3