Справа № 549/332/20
Провадження № 1-кс/549/107/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року смт.Чорнухи

Слідчий суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого Чорнухинського відділення Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 погодженого начальником Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000095 від 25.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

установив:

19 серпня 2020 року до Чорнухинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого Чорнухинського відділення Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 погодженого начальником Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000095 від 25.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Клопотання обгрунтовано тим, що в ході розслідування встановлено, що невідомі особи здійснили самовільне зайняття та розорювання земельних ділянок на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Червонобережжя», що розташований на території Куріньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показав, що даний заказник віднесено до ДП «Лубенське лісове господарство» та забезпечує охорону лісу в даному заказнику майстер лісу, який в подальшому підпорядковується лісничому ОСОБА_6 , а останній в свою чергу директору. На території заказника «Червонобережжя» розташованого на території Чорнухинського району розташована земельна ділянка площею 1,8 га, призначена для підсобного мисливського господарства, та сіяли на даній земельній ділянці ячмінь, але можливо були і інші якісь насіння. Збір урожаю не здійснюється дана сільськогосподарська культура залишається для корму тварин. Відповідно до проекту організації та розвитку лісового господарства «ДП» Лубенське лісове господарство Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарство Калайдинцівське лісництво земельна ділянка квартал 11, виділ 15, 1,8 га до земель ландшафтного заказника загальнодержавного значення не відноситься, так як дана ділянка відноситься до державного лісового фонду України та призначена для підсобного господарства.

В ході огляду земельних ділянок встановлено геодані земельних ділянок: (50.186442,32.791589; 50°11'11.2''N32°47'29.7''E) засіяна змішаними насадженнями овесу та гороху, (50.175637,32.804301; 50°10'32.3''N32°48'15.5''E кадастровий номер: :05:005:0003) засіяна рослиною ззовні схожою на кукурудзу та розташована на території Лубенського району Полтавської області, площею 9,9 га.

Встановлено, що земельна ділянка площею 9,9 га має цільове призначенням за кодом КВЦПЗ 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), землі сільськогосподарського призначення, розташована на території Духівської сільської ради, Лубенського району Полтавської області.

Однак, всупереч ст.ст. 124-125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовлення і затвердження проекту землеустрою, отримання дозволу (рішення, розпорядження, наказу) про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, вказана земельна ділянка самовільно зайнята невідомою особою навесні 2020 року, точної дати слідством не встановлено.

Згідно даних Департаменту агропромислового розвитку, екології та природніх ресурсів, середня врожайність кукурудзи з одного гектара, на території Полтавської області, в 2019 році, становила 6,93 тонн з гектара.

Проведеним обстеженням вказаної земельної ділянки встановлено, що на всій площі засіяно рослини кукурудзи.

Вартість закупівельної ціни зерна кукурудзи за 1 тону, в 2020 році, становить близько 4300 гривень.

Таким чином, при зборі врожаю кукурудзи із земельної ділянки площею у 9,9 га., можна отримати близько 68 тон зерна кукурудзи, що становитиме близько 292400 гривень.

Отже, майбутній урожай кукурудзи, що вирощується на самовільно зайнятій земельній ділянці є доказом самовільного зайняття земельної ділянки невстановленою особою, а отже являється майном, набутим злочинним шляхом, у результаті здійснення злочинної діяльності, а тому є підстави для накладення на нього арешту.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно пункту третього частини другої статті 167 КПК України земельна ділянка площею у 9,9 га., кадастровий №:05:005:0003, яка розташована за межами населених пунктів на території Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегла на собі сліди його вчинення у вигляді посівів рослин кукурудзи, а тому з метою забезпечення збереження посівів рослин кукурудзи, які знаходяться на цій земельній ділянці, проведення необхідних судових експертиз, досліджень та оглядів, відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, запобігання можливості, пошкодження, псування, знищення, використання, передачі зазначеного майна у вигляді посівів рослин кукурудзи, просять накласти арешт на земельну ділянку кадастровий №:05:005:0003 площею 9,9 га., та на посіви рослин агрокультури - кукурудзи які знаходяться на даній земельній ділянці, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області; заборонити фізичним і юридичним особам здійснювати збір врожаю кукурудзи на вказаній земельній ділянці, в тім числі вживати заходи, щодо його пошкодження, псування, знищення посівів рослин кукурудзи які на ній знаходяться; покласти контроль за якістю та кількістю даного арештованого майна (врожаю) у відповідності до чинного законодавства на Головне управління Державної фіскальної служби та його структурні підрозділи (36014, Полтава, вул. Європейська, 4).

Під час розгляду клопотання слідчий його вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у клопотанні, вважав його обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Прокурор клопотання підтримав повністю із наведених у ньому підстав та просив задовольнити.

Суд, заслухавши слідчого та прокурора, перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4, 11 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. 2. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Самовільне зайняття земельної ділянки є злочином з матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію(освоєння), завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди. Кількісний аспект цієї криміноутворюючої ознаки дозволяє відмежувати злочинне самовілдьне зайняття земельної ділянки без обтяжуючих осбставин від відповідного адміністративного проступку (ст. 53-1 КУпАП).

Ч. 2 ст. 197-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Відповідно до цієї статті шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Кримінальне правопорушення за ст. 197-1 КК України є правопорушенням з матеріальним складом: для встановлення об`єктивної сторони слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди. Шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 197-1 КК України, визнається закінченим з моменту самовільного зайняття ділянки і настання вказаних суспільно небезпечних наслідків.

Розмір можливої шкоди щодо можливого неправомірного використання або самовільного захоплення земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0003, цільове призначення 16.00 землі запасу ( земльні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власністьабо користування громадянам чи юридичним особам) , інформація щодо форми власності відсутня, площа земельної ділянки 9,9 га, стороною обвинувачення не доведено.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків.

Згідно з чинним законодавством розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель та її територіальними органами за спеціальною формулою.

Проте, слідчим та прокурором не надано суду інформації хто є власником зазначеної земельної ділянки та інформації щодо розміру значної заподіяної шкоди, а також чи звертався власник земельної ділянки із заявою до правоохоронних органів про скоєння відносно нього злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Вказана у клопотанні слідчого сума шкоди 292400 грн не підтверджена ніякими доказами та останніх слідчому судді не надано.

Слідчому судді не надано процесуального рішення (копії) про визнання земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0003 та посівів кукурудзи речовим доказом.

Відтак слідчий суддя, вивчивши клопотання слідчого про арешт майна і додані до нього документи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у засіданні під час розгляду клопотання слідчого, оцінивши кожен наданий слідчому судді доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку , робить висновок, що:

- клопотання слідчого і додані до нього документи, слідчий і прокурор не довели що існує обґрунтована підозра щодо вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197 -1 КК України, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- клопотання слідчого і додані до нього документи не містить жодного доказу на підтвердження існування об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення (щонайменше розміру шкоди та причинного зв`язку), тому наразі не існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення (яке можливо вчинене будь-ким) за ч. 2 ст. 1971 КК України,

а, відтак, слідчий суддя відмовляє повністю у застосуванні ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження арешті майна як такого, що є недоведеним та без доведення відповідних ризиків і підстав для застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 84, 91-93, 94, 101, 131, 132, 170-173, 223, 242, 309, 310, 395 КПК України слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого Чорнухинського відділення Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 погодженого начальником Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000095 від 25.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Якщо ухвалу судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено о 17 год 00 хв 20 серпня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1