Дата документу 21.12.2020 Справа № 317/3337/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1286/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/3337/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 січня 2021 року включно без визначення розміру застави.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0001059 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2020 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Клопотання мотивовано тим. що 18 листопада 2020 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , біля входу до квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли під час сварки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, маючи умисел на вбивство потерпілого, з використанням заздалегідь взятого з метою вчинення даного злочину ножа, завдав не менше 10 ударів ножем у тулуб потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинивши йому, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 5282 від 18.11.2020, множинні проникаючі сліпі колото-різані поранення тулуба з ушкодженням внутрішніх органів, що призвели до масивної крововтрати, внаслідок чого настала смерть потерпілого на місці події.

Отже, ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 і йому пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме умисного вбивства.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання передбаченим ст.177 КПК України ризикам. Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, в цьому кримінальному провадженні відсутні або низькі. Враховуючи наявність постійного місця проживання, двох неповнолітніх дітей, які потребують догляду, місця роботи, тобто міцність соціальних зв`язків, отже немає жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, з протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 вбачається, що після обставин зазначених у повідомленні про підозру, він прийшов додому, розповів обставини справи своїй дружині та став чекати приїзду співробітників поліції. Жодним чином ОСОБА_8 не перешкоджав та не перешкоджає встановленню обставин та істини по даній справі, співпрацює з органом досудового розслідування, з`являється за першим викликом до слідчого та прокурора, щиро кається у скоєному. Вказані обставини вкотре спростовують думку прокурора та суду щодо можливості переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Вказує, що свідки у кримінальному провадженні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та допитані органом досудового розслідування, про що свідчать протоколи допиту свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а тому відсутній ризик впливу на них збоку підозрюваного.

Також зазначає, що ОСОБА_8 є особою раніше не судимою, а тому відсутній ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином вважає, що для ОСОБА_8 більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Застосування такого запобіжного заходу забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_8 та надасть можливість підозрюваному доглядати за дитиною, допомагати дружині та реалізовувати повною мірою право на захист.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані.

Колегія суддів зазначає, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та ніким з учасників не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не перевіряються апеляційним судом.

Обґрунтованими є висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, вчинення якого спричинило загибель людини, а також дані про його особу, який раніше не судимий, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а обізнаність про адресу проживання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 робить високим ризик незаконного впливу на них збоку підозрюваного.

Посилання захисника на те, що ризик незаконного впливу на свідків відсутній через те, що вони вже були допитані органом досудового розслідування та попереджені про кримінальну відповідальність, є безпідставними, оскільки, відповідно до ст.23 КПК України, показання учасників кримінального провадження повинні бути надані безпосередньо в суді.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені в клопотанні ризики мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, на якому наполягав захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Доводи захисника щодо відсутності у підозрюваного судимостей та посилання на щире каяття останнього і активне сприяння розкриттю злочину не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини можуть бути враховані при ухваленні остаточного рішення у кримінальному провадження, як обставини, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання ризику переховування від суду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 січня 2021 року включно без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4