11.01.21№ 336/8148/20
Пр. № 1-кс/336/21/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002727 від 28.12.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 4 січня 2021 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що 28 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002727 внесено відомості за ч. 2 ст. 194 КК України за фактом умисного знищення чужого майна шляхом підпала, яке мало місце близько 20 годині 30 хвилин в квартирі АДРЕСА_1 .
О 21-00 годині 28 грудня 2020 року ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину.
29 грудня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінально караного діяння, що передбачене ч. 2 ст. 194 КК України.
Під час особистого обшуку підозрюваного в ході його затримання у нього вилучено пару спортивних туфель «Puma», спортивні брюки «Adidas», кофту чорного кольору.
Посилаючись в обгрунтування клопотання на те, що вказані предмети мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, між тим вони є тимчасово вилученими під час затримання особи безпосередньо після вчинення злочину, просить про накладення арешту на них.

Слідчий до суду не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення клопотання у його відсутність через зайнятість на службі, а також про його задоволення.
Зазначені обставини в силу ст. 272 КПК України не є перешкодою для вирішення клопотання.
Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування, знищення, відчуження вказаних предметів. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів і може використовуватися як доказ у кримінальному провадженні, оскільки за умови доведення факту незаконного знищення чужого майна є речами, що зберігають на собі сліди злочинних дій. Бере до уваги суддя і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження, якими є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Означене майно є тимчасово вилученим в розумінні ст. ст. 167, 168 КПК України, означене клопотання подане у встановлений частиною 5 ст. 171 КПК України строк, що підтверджує правомірність дій слідчого і з точки зору дотримання встановленої законом процедури.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 28 грудня 2020 року під час затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину пару спортивних туфель «Puma», спортивні брюки «Adidas», кофту чорного кольору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1