"26" жовтня 2020 р. Справа № 363/1136/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 від 13.10.2020 року про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
20.10.2020 року до Вишгородського районного суду Київської області з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, у якій порушено питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного виром Вишгородського районного суду Київської області від 31.08.2020 року.
Встановлено, що 31 серпня 2020 року вироком Вишгородського районного суду Київської області в кримінальному провадженні № 0000112 ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_2 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.01.2019 року та остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
01 жовтня 2020 року вказаний вище вирок суду набрав законної сили та 05 жовтня 2020 року Вишгородським районний судом Київської області до ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ направлено розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 18 КВК України, виправні колонії виконують покарання у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 86, 87 КВК України, вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Протягом цього строку засуджений має право на короткострокове побачення з близькими родичами. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відтак питання про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання не може бути розглянуто Вишгородським районним судом Київської області, який ухвалив вирок щодо ОСОБА_2 і має бути розглянуто місцевим судом за місцем відбування покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки місце відбування покарання засудженого ОСОБА_2 розташовано за межами територіальної юрисдикції судді Вишгородського району Київської області, заява про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання розгляду в цьому суді не підлягає і має бути повернута заявнику для подання до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 539 КПК України,

ухвалив:
клопотання повернути ОСОБА_2 для подання до належного суду.

Ухвала суду згідно вимог ст. 539 і ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя