МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
справа №370/2477/20

"08" грудня 2020 р. Макарівський районний суд Київської області
в складі: судді ОСОБА_1
із секретарем ОСОБА_2
сторони кримінального провадження, інші учасники судового провадження
прокурор ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:
в судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, з посиланням на те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, відомості щодо яких містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування, в тому числі розсекреченими матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій контролю за вчиненням злочину, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо-, відеоконтролю особи.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, два з яких за ч.1 та ч.2 ст.307 КК України є тяжкими. Відповідно до ст. 12 КК України, найбільш тяжке інкриміноване йому кримінальне правопорушення за ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, ризик переховування ОСОБА_5 від суду обґрунтовується тим, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за яке становить від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з високою імовірністю буде намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики суду. ОСОБА_5 розлучений, немає на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, а отже немає міцних соціальних зв`язків, які б могли втримати його від зміни місця проживання. Крім того, він немає на праві власності нерухомого майна і транспортних засобів.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Ризику впливу ОСОБА_5 на свідків у кримінальному провадженні, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що незаконний збут психотропних речовин вчинявся обвинуваченим виключно для кола та в присутності знайомих йому осіб, які в свою чергу давали показання у кримінальному провадженні як свідки, і анкетні дані частини з яких стали відомі обвинуваченому в ході ознайомлення з матеріалами досудового розслідування на виконання ст.290 КПК України. У зв`язку з цим, у разі застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, він зможе незаконно психологічно чи фізично впливати на вказаних свідків з метою надання ними неправдивих показань або відмови від дачі будь-яких показань у даному провадженні. При цьому слід врахувати, що на даний час жоден із свідків у кримінальному провадженні не допитаний безпосередньо судом.

Сам факт обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні трьох кримінальних правопорушень у сфері обігу психотропних речовин свідчить про систематичність вчинення кримінальних діянь та про схильність обвинуваченого до протиправної діяльності в цій сфері. Вчинення двох злочинів за ч.1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України з корисливих мотивів свідчить про бажання систематично збувати психотропні речовини мешканцям Макарівського району Київської області заради власного збагачення. При цьому, вказані дії вчинялися незважаючи на офіційне працевлаштування обвинуваченого, наявність доходів і можливість підтримувати свою життєдіяльність в законний спосіб. Даний факт свідчить про переважання соціально-психологічних рис характеру обвинуваченого, спрямованих на вчинення кримінальних діянь, прагнення протиставляти себе законним заборонам та обмеженням.

Кримінальні правопорушення за ознаками незаконного збуту психотропної речовини (амфетаміну) обвинувачений вчиняв безпосередньо поруч зі своїм постійним місцем проживання та місцем роботи. Крім того, для реалізації свого злочинного умислу та доведення злочинних дій до кінця обвинувачений використовував засоби мобільного зв`язку, а саме телефон, за допомогою якого домовлявся із особою-покупцем про вартість, кількість, час, місце та спосіб збуту останньому психотропної речовини.

Таким чином, характер та спосіб вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень свідчить про те, що у разі незастосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою, а отже із ізоляцією від суспільства, він з високою імовірністю зможе за допомогою засобів мобільного зв`язку продовжувати вчиняти збут психотропних речовин з метою особистого збагачення.

З огляду на викладене, у випадку перебування ОСОБА_5 під домашнім арештом, навіть і цілодобовим, існує реальний ризик того, що останній продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, що саме по собі суперечить меті обрання запобіжного заходу, яку визначено в статті 177 КПК України.

Заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати на даний час, що свідчить про неможливість запобігти їм без продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що строк дії запобіжного заходу завершується, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд заслухав думку захисника ОСОБА_4 , який проти задоволення клопотання заперечував, пояснивши, що ризики вказані прокурором базуються на припущеннях і не підтверджені доказами.
Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, будучи зареєстрованим за однією адресою, фактично проживав за іншою.
Обвинуваченому відомі анкетні дані свідків по кримінальному провадженню, тому він зможе незаконно впливати на вказаних осіб з метою надання ними неправдивих показань або відмови від дачі будь-яких показань у даному провадженні.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.
Керуючись вимогами ст.350 КПК України суд
у х в а л и в:
продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06.02.2021 року включно.
Слухання справи відкласти на 29.01.2021 року на 14.30 годину.
Повний текст ухвали буде оголошено 09.12.2020 року о 13.00 годині в приміщенні Макарівського районного суду Київської області, зала судових засідань №1.

Суддя