СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1522/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000586 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.09.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошани, Козелецького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 26.02.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 02.09.2020 року приблизно о 19.30 годин, перебуваючи в торговельному залі магазину «Бершка», який розташований в ТЦ «Лавіна», що за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д вирішив повторно таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , знаходячись в торговому залі, де впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з прилавку чуже майно, яке належне ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА», а саме: куртку, арт 005, вартістю 1582 гривень 50 копійок (без ПДВ), куртку, арт. 505, вартістю 1582 гривень 50 копійок (без ПДВ), куртку 105, вартістю 1082 гривень 50 копійок (без ПДВ), футболку, арт. 605, вартістю 499 гривень 17 копійок (без ПДВ), а всього на загальну суму 4746 гривень, 67 копійок. Після чого сховавши викрадене майно собі в в портфель, який на той момент був при ньому не розрахувавшись на касі, з викраденим майно направився до виходу із магазину, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як при виході з магазину був затриманий охоронцями з викраденим майном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів до справі.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України вірна, оскільки він вчинив закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставини скоєння злочину, враховує особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий за злочин проти власності, офіційно не працює, його відношення до скоєного. Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття. Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання останнього, судом не встановлено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

Поряд з цим суд вважає за можливе перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- куртку, арт 005; куртку, арт. 505; куртку 105, футболку, арт. 605 - залишити власнику ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1