Справа № 457/954/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/515/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 457/954/15-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою прокурора заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 07 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Трускавецького міського суду від 07 березня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Згідно з ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання із випробуванням із іспитовим строком на два роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_5 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 05 червня 2015 року, в період часу з 3 години по 4 годину, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на вул. В. Стуса у м. Трускавець, поблизу житлового будинку №5, повторно шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 , матеріальних цінностей на загальну суму 1815 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 , 5 червня 2015 року, в період часу з 3 години по 4 годину, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на вул. В. Стуса у м. Трускавець поблизу житлового будинку №11, повторно шляхом вільного доступу таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер. НОМЕР_2 матеріальних цінностей на загальну суму 950 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 , 05 червня 2015 року, в період часу з 3 години по 4 годину, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на вул. В.Стуса у м. Трускавець, поблизу житлового будинку № 9, повторно шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_3 матеріальних цінностей на загальну суму 660 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 , 05 червня 2015 року, о 5 годині, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на вул. Мазепи у м. Трускавець, поблизу житлового будинку № 6А, повторно шляхом вільного доступу таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2101, реєстраціний номер НОМЕР_4 матеріальних цінностей на загальну суму 750 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_5 , 05 червня 2015 року, о 5 годині, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на вул. Мазепи у м. Трускавець, поблизу житлового будинку № 6А, повторно шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_5 , матеріальних цінностей на загальну суму 140 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.

На даний вирок заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати такий та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.07.2016 відносно ОСОБА_5 виконувати самостійно. У решті вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зазначено, що судом першої інстанції не дотримано вимог ч. 2 ст. 65 та ч. 2 ст. 50 КК України, не дано належної оцінки всім обставинам, які мають значення для призначення покарання.

Визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням. Застосовуючи ст. 75 КК України, суд врахував обставини справи, сукупність пом`якшуючих обставин, які на думку суду істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, та особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Проте суд не зазначив, які з обставин справи та даних про особу дають підстави стверджувати про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання з відповідним контролем за ним.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі проти власності, різного ступеня тяжкості, проте він належних висновків для себе не зробив і маючи не погашені судимості за вчинення тяжких злочинів, повторно вчинив умисний злочин, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

Крім цього, у вироку відсутні будь-які дані про працевлаштування ОСОБА_5 та наявність у нього законних джерел доходів.

Врахувавши щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції не мотивував належним чином, у яких саме діях виражалось відповідне ставлення ОСОБА_5 до скоєного. Щире каяття повинно ґрунтуватись на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Водночас у вироку суду зазначено про те, що потерпілі не мають матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, однак відсутні будь-які дані про відшкодування обвинуваченим шкоди, заподіяної злочинами, чи хоча б про намір її відшкодувати.

Також обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому судом першої інстанції визнано активне сприяння розкриттю злочину. Однак, активне сприяння розкриттю злочину передбачає надання особою органам досудового слідства або суду будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Таким чином, судом першої інстанції безпідставно враховано як пом`якшуючі покарання обставини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вищевказаним обставинам у їх поєднанні суд першої інстанції не дав відповідної оцінки з точки зору суспільної небезпечності винної особи. Відтак висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства не можна визнати обґрунтованим, а вирок в цій частині законним і вмотивованим.

Поряд з цим, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_5 засуджений вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.07.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки.

Злочини, за які ОСОБА_5 засуджено оскаржуваним вироком, останній вчинив 05.06.2015, тобто до винесення вироку Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 21.07.2016.

Враховуючи те, що за нові злочини ОСОБА_5 необхідно призначити реальну міру покарання, застосування принципу часткового складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.07.2016 є неприпустимим та вказані вироки повинні виконуватися самостійно.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_5 подав письмове клопотання від 23 грудня 2020 року про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. ОСОБА_5 повідомив суду, що він погоджується на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є доведеною.
Водночас, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону №1183-VII від 08.04.2014) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Колегія суддів, перевіривши обставини, які дають підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтоване та підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з матеріалами кримінального провадження подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мала місце 05 червня 2015 року, тобто на даний час минуло більше п`яти років з дня вчинення злочину. Крім того злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону №4045-VI від 15.11.2011) відноситься до злочинів середньої тяжкості та на даний час у зв`язку із апеляційним оскарженням вирок суду першої інстанції не набрав законної сили.
Отже, щодо ОСОБА_5 , за наявності його згоди, слід застосувати вимоги п.3 ч. 1 ст. 49 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення особою злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років і обвинувачений надав згоду на це.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4