Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/223/20
Провадження № 1-кп/670/10/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора -- ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження за № 0000016, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.01.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Славута, Хмельницької області, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 26.12.2019 року біля 11 год. 30 хв., перебуваючи біля автостанції, яка розташована по АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин між ним та ОСОБА_7 , вирішив заподіяти останній тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді можливого заподіяння тілесних ушкоджень та свідомо припускаючи їх настання, правим кулаком наніс один удар в область потиличної частини голови та два удари в область шийного відділу хребта ОСОБА_7 , чим завдав потерпілій фізичного болю, і не спричинив їй тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями, які виразились в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (проступку) в обсязі обвинувачення та цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4296,99 грн та моральної шкоди у розмірі 30000 грн не визнав.

Показав, що 26.12.2019 року, будучи напідпитку, разом із своєю співмешканкою ОСОБА_9 повертався додому. Біля автостанції вони побачили ОСОБА_7 , яка йшла по тротуару із ОСОБА_10 . ОСОБА_11 почала обзивати ОСОБА_12 , та між ними виникла словесна перепалка, яка тривала близько 10 хв. У цей час обвинувачений стояв в стороні, приблизно за два метри до ОСОБА_7 , а потім підійшов до неї ближче і відштовхнув рукою, але ударів їй він не наносив. Після цього до них підбігла ОСОБА_13 , і стала між ним та потерпілою ОСОБА_7 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, його винність у скоєнні кримінального правопорушення доводиться сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, за показами потерпілої ОСОБА_7 , з обвинуваченим вона раніше перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в 2008 році розірваний, та після цього між ними склались неприязні стосунки. Оскільки ОСОБА_7 працює в КП «Віньковецький комунсервіс», то 26.12.2019 року за дорученням директора збирала сміття на вулиці. Закінчивши прибирання, вона поверталась назад по вул. Першотравневі, і в руках несла мішок із сміттям. По дорозі до неї приєдналась ОСОБА_14 , у якої вона мешкає на квартирі, та разом вони пішли в сторону автостанції, де біля пішохідного переходу зустріли ОСОБА_15 із співмешканкою ОСОБА_16 . Остання почала до потерпілої кричати, нецензурно обзивати, накинулась на неї, і щоб захиститись, ОСОБА_12 виставила мішок із сміттям перед собою. ОСОБА_17 розвернула її до себе обличчям, а ОСОБА_18 , який знаходився збоку, теж почав кричати, виражатись нецензурно, а потім вдарив її ззаду один раз у потилицю та два рази нижче в область хребта, від чого потерпіла відчула сильний біль. ОСОБА_13 взяла її за руку, відвела у сторону і викликала поліцію. Наступного дня ОСОБА_7 госпіталізували в неврологічне відділення, потім перевели в травматологічне, де вона змушена була лікуватись стаціонарно, на лікування потратила значні кошти, перенесла фізичний біль, постраждала морально, тому просить повністю задовольнити цивільний позов.

Свідок ОСОБА_14 у суді підтвердила показання потерпілої ОСОБА_7 , зазначивши, що ініціатором конфлікту стала співмешканка обвинуваченого -- ОСОБА_9 . Вона першою почала всіляко обзивати ОСОБА_12 , а коли у ході словесної перепалки хотіла її вдарити, то ОСОБА_13 , щоб захистити потерпілу, повернула її обличчям до себе, а ОСОБА_19 відіпхнула. В цей час обвинувачений ОСОБА_5 , який був ззаду за ОСОБА_7 , вдарив її три рази правим кулаком, а саме один раз в потиличну ділянку голови, та два рази нижче шиї в область хребта. Одразу після цього ОСОБА_5 почав кудись телефонувати, та як свідок зрозуміла із розмови, він дзвонив до своєї матері і питав, що робити, бо вони побили ОСОБА_20 . ОСОБА_13 викликала поліцію, пізніше разом із ОСОБА_7 пішла у відділення, де надала пояснення по суті інциденту, а наступного дня у зв`язку з погіршенням стану здоров`я потерпілої, завела її у лікарню.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 9 від 31.01.2020 року, у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено, а діагноз «забій м`яких тканин шийного відділу хребта» згідно пункту 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», при оцінюванні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не брався, так як не підтверджений об`єктивними відомостями в медичних картах, згідно яких на шкірних покривах тіла у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено.

Крім того допитана у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку лікар-судово-медичний експерт Ярмолинецького міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_21 пояснила, що при обстеженні потерпілої видимих тілесних ушкоджень у неї не було, однак під впливом ударів вона могла відчувати фізичний біль.

Об`єктивно винність обвинуваченого підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту із фотоілюстраціями від 29.01.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , у ході проведення якого вона відтворила обставини, за яких обвинувачений 26.12.2019 року наніс їй удари, а саме показала, на якій відстані ОСОБА_5 знаходився ззаду від неї, та як вдарив її кулаком в потиличну частину голови та в область шийного відділу хребта.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, відповідно до положень ст. 94 КПК України, згідно з якою суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає доведеним подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При цьому суд критично оцінює твердження обвинуваченого,що потерпілу він лише відштовхнув, ударів їй не наносив, та сприймає такі його показання виключно як намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Водночас суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 у суді не заперечував виниклий 26.12.2019 року конфлікт із його колишньою дружиною ОСОБА_7 , з якою він перебуває у неприязних стосунках.

Крім того, жодними доказами не спростовані показання потерпілої ОСОБА_7 , а також свідка ОСОБА_14 про те, що за вказаних обставин саме обвинувачений завдав потерпілій три удари кулаком -- один в область потиличної ділянки голови та два в область шийного відділу хребта.

Оскільки ОСОБА_5 винний у скоєнні цього кримінального проступку, то підлягає покаранню.

Призначаючи покарання , відповідно до ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Згідно з довідкою Віньковецької ЦРЛ від 29.01.2020 року, на обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває, але страждає на епілептичну хворобу.

За місцем проживання на території Віньковецької селищної ради ОСОБА_5 характеризується позитивно.

За наведених обставин, беручи до уваги загальні засади призначення покарання, які спрямовані на забезпечення індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, та передбачено санкцією статті, за якою він засуджується.

На думку суду таке призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім у даному конкретному випадку для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4296,99 грн та моральної шкоди у розмірі 30000 грн суд доходить такого.

Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Статтями 1166, 1167 ЦК України визначено загальні підстави відшкодування майнової та моральної шкоди.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

На відшкодування майнової шкоди потерпіла просила стягнути із обвинуваченого на її користь 4296,99 грн, вказуючи, що вказану суму коштів вона потратила на придбання ліків та проходження обстеження, потрачені під час лікування, спричиненого завданням їй 26.12.2019 року ударів ОСОБА_5 , та надала суду відповідні чеки та медичні документи.

Однак суд бере до уваги, що по даним медичної карти № 566 амбулаторного хворого КНП «Віньковецька ЦРЛ» ОСОБА_7 страждає такими захворюваннями, як остеохондрозом хребта, остеохондрозом шийного відділу ІІ ст; деформуючий артроз, прояви спондильозу; протрузії дисків СЗ-С4, С4-С5, С5-С6 ускладнена вертебро-медулярним конфліктом та частковим стенозом міжхребцевого отвору, С6-С7, стато-динамічні порушення, хронічною недостатністю мозкового кровообігу в ВББ з вестибуло-атактичним та астено-невротичним синдромом.

За даними медичної карти № 4289 стаціонарного хворого КНП «Віньковецька ЦРЛ», ОСОБА_7 з 27.12.2019 року по 09.01.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з діагнозом: хронічна недостатність мозкового кровообігу в ВББ з вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромом.

Згідно із медичною картою № 109 стаціонарного хворого КНП «Віньковецька ЦРЛ»., ОСОБА_7 з 10.01.2020 року по 21.01.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Віньковецька ЦРЛ» з діагнозом: остеохондроз шийного та грудного відділів хребта 2 ст, ускладнений п/травматичним шийно-грудним радикулітом, стійким больовим синдромом, спондилоартрозами, деформуючим спондильозом, протрузіями дисків С3-С6, із помірним порушенням функції.

При зверненні за медичною допомогою в поліклінічне відділення КНП «Віньковецька ЦРЛ» 27.12.2019 року травматолог, невропатолог, окуліст в своїх записах не вказують про наявність на тілі у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень.

В медичних картах № 4289, № 566 стаціонарного хворого КНП «Віньковецька ЦРЛ» лікарі не відмічають наявність на шкірних покривах у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Описана 27.12.2019 року невропатологом поліклінічного відділення ЦРЛ у ОСОБА_7 неврологічна симптоматика та неврологічна симптоматика в медичній карті № 4289 стаціонарного хворого КНП «Віньковецька ЦРЛ» подібна до неврологічної симптоматики, яка спостерігалась у ОСОБА_7 10.12.2019 року та 13.12.2019 року при зверненні її за медичною допомогою з приводу наявного у неї захворювання, а саме загострення хронічної недостатності мозкового кровообігу в ВББ з вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромом.

Разом з тим, як випливає із висновку судово - медичної експертизи № 9 від 31.01.2020 року, в даному випадку відбулось загострення наявних у ОСОБА_7 захворювань, а саме остеохондрозу шийного відділу ІІ ст., деформуючого артрозу з проявами спондильозу; протрузій дисків СЗ-С4, С4-С5, С5-С6 ускладнених вертебро-медулярним конфліктом та частковим стенозом міжхребцевого отвору, С6-С7, стато-динамічними порушеннями, хронічної недостатності мозкового кровообігу в ВББ з вестибуло-атактичним та астено-невротичним синдромом.

Згідно з наданими суду показами лікаря-судово-медичного експерта Ярмолинецького міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_21 , причинного зв`язку між завданням потерпілій 26.12.2019 року обвинуваченим ударів та загостренням зазначених хвороб, і як наслідок необхідність лікування у період після цього, немає, оскільки ОСОБА_7 тривалий час страждає, зокрема, на остеохондроз шийного та грудного відділу хребта, хронічну недостатність мозкового кровообігу, і призначене їй лікування є типовим для даних хвороб.

Тому суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення майнової шкоди із обвинуваченого на користь потерпілої, оскільки факт її лікування та витрати на придбання ліків і проведення лікарських процедур не пов`язано із вчиненим обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 4296,99 гривень задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`ю або смертю фізичної особи.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд вважає наявним причинно-наслідковий зв`язок між скоєним обвинуваченим кримінальним правопорушенням та перенесеними потерпілою фізичним болем і моральними стражданнями.

Водночас потерпіла не надала суду доказів того, що в її повсякденному житті відбулися значимі негативні зміни та незворотний підрив здоров`я, який дотепер вимагає значних затрат задля його відновлення.

Тому з врахуванням глибини страждань ОСОБА_7 , їх тривалості та наслідків, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, керуючись принципом справедливості і розумності, враховуючи стан здоров`я та майновий стан обвинуваченого, суд доходить висновку про необхідність стягнення 4000 грн для моральної компенсації потерпілій завданого їй фізичного болю та моральних страждань.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

Підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вбачається.

Керуючись ст. 370, ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 4000 гривень (чотири тисячі гривень) на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1