КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
законного представника потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , погодженого прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, із покладенням на нього строком на 53 доби, а саме до 15.12.2020 включно, наступних обов`язків: перебувати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. по 07.00 год. ранку та не відлучатись у визначений час за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді до суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у вказаному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор посилався на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та зазначав, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі до 12 років, та перебуваючи на волі, усвідомлюючи відповідальність, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Враховуючи, що свідки у кримінальному провадженні, показання яких долучені до клопотання, проживають у м. Києві та Київській області, існує ризик у виді спроб підозрюваного незаконно впливати на свідків, у тому числі на неповнолітню потерпілу ОСОБА_6 .
На переконання апелянта, застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належну процесуальну поведінку.
Від захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 23.11.2020 та 01.12.2020 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких захисник посилався на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, та просив відмовити у її задоволенні.
У судовому засіданні під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу, подану прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , та просила її задовольнити у повному обсязі.
Присутні під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_6 , її законний представник ОСОБА_7 та представник потерпілої ОСОБА_8 не підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили залишити її без задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 під час апеляційного розгляду заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000547 від 22.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

23.09.2020 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчиненому групою осіб щодо неповнолітньої особи, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 152 КК України.

02.10.2020 тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , в якому просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою у арештному домі ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до підозрюваного ОСОБА_9 терміном на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, із покладенням на нього строком на 53 доби, а саме до 15.12.2020 року включно, наступних обов`язків: перебувати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. по 07.00 год. ранку та не відлучатись у визначений час за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді до суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у вказаному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що органом досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, з чим погоджується і колегія суддів.
Крім того, слідчим суддею обгрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей, які мають істотне значення для встановленя осбтавин криімнального правопорушення, незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.
Проте, як встановлено слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.
Врахувавши конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 15.12.2020.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, рішення слідчого судді в частині визначення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Як визначено п. 4 ч. 3 ст. 2019 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у межах кримінального провадження № 0000547 ОСОБА_9 повідомлено про підозру 23.09.2020, а тому граничним днем закінчення строку досудового розслідування є 23.11.2020.
На час звернення 02.10.2020 слідчим із клопотанням до слідчого судді, та на день розгляду слідчим суддею вказаного клопотання, відомостей про зупинення кримінального провадження № 0000547, та як наслідок, переривання строку досудового розслідування, а також даних про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000547 у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України, матеріали клопотання не містили та прокурором під час розгляду клопотання слідчим суддею не надано.
Однак, слідчий суддя, визначивши строк дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком до 15.12.2020, не звернув уваги на вказані обставини, та визначив строк дії ухвали поза межами строку досудового розслідування, які існували на час звернення з клопотанням, що не передбачено нормами кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що таке порушення тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та необхідність постановлення судом апеляційної інстанції нової ухвали.
При постановленні нової ухвали, колегія суддів, за умови закінчення на день апеляційного розгляду строку досудового розслідування, який був чинний на час звернення слідчого з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.11.2020, може застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід лише до вказаної дати, та за таких обставин, фактично позбавлена можливості реально застосувати до підозрюваного більш тяжкий запобіжний захід, про який порушує питання прокурор в апеляційній скарзі.
При цьому, надання прокурором під час апеляційного розгляду 01.12.2020 постанови керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_13 від 19.11.2020 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000547 до трьох місяців, тобто до 23.12.2020 включно, не впливає на висновки суду, оскільки колегія суддів вправі застосовувати запобіжний захід лише в межах строку досудового розслідування, який існував на час звернення слідчого з відповідним клопотанням.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування, тобто до 23.11.2020 включно.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , погодженого прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, із покладенням на нього строком на 53 доби, а саме до 15 грудня 2020 року включно, наступних обов`язків: перебувати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з

22.00 год. по 07.00 год. ранку та не відлучатись у визначений час за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді до суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у вказаному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші

документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, у межах строку досудового розслідування, до 23 листопада 2020 року включно.
Покласти на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- не відлучатися з місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. по 07.00 год. ранку, без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у вказаному провадженні.
- здати на зберігання відповідному державному органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії ухвали визначити до 23 листопада 2020 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3