ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2803/19
Провадження № 1-кп/210/150/21

"01" лютого 2021 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000652, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, українки, з професійно-технічною освітою, не заміжня, офіційно не працевлаштована, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима, а саме:
1). 16.05.2019 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік;
2). 24.12.2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
3). 14.05.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2019 року, призначено остаточне покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі;
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою обвинуваченою за вчинення умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, та знову вчинила умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.03.2019 року приблизно о 02.45 годині, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у приміщенні квартири по АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також відсутністю свідків та очевидців, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки « NOKIA 1 TA-1047 DS» кольору «Warm Red» з imei 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , що знаходився на барній стійці в кухні вищезазначеної квартири, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 931 від 14.05.2019 року становить 1577,60 грн. Утримуючи вищевказане майно при собі, ОСОБА_4 залишила місце вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 1577,60 гривень.
Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності. У вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченій, покладалася на розсуд суду.
На початку судового розгляду, обвинувачена вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, не визнала, у зв`язку з чим, суд установив наступний порядок дослідження доказів: допитати потерпілу, допитати свідків, дослідити матеріали кримінального провадження та допитати обвинувачену.

Після допиту потерпілої та свідка ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, зазначивши фактичні обставини справи, зазначивши, спосіб та наслідки вчинення вказаного злочину, що відповідає викладеним в обвинувальному акті обставинам.

Так, допитана у судовому засіданні 11.01.2021 року, потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що з обвинуваченою просто знайомі. 28.03.2019 року приблизно о 02.00 годин були на дачі у них з чоловіком, її кума ОСОБА_10 запросила ОСОБА_11 також. Жарили шашлик. Після чого, запросили ОСОБА_12 і ОСОБА_11 до себе додому на АДРЕСА_3 , були разом, сиділи, вживали алкогольні напої. Вона втомилася та пішла спати, телефон відключився, оскільки вона його не вспіла зарядити. Вона його поклала на барну стійку. Коли прокинулася, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пішли, двері зачинили. Потім побачила що телефону немає. На ранок зателефонувала до поліції та написала заяву. ОСОБА_12 повідомила, що ОСОБА_14 зібралася йти до ломбарду, оскільки у неї не було коштів. Тоді зрозуміла, що ОСОБА_14 пішла здавати Нінин телефон. Зателефонували з поліції та повідомили, що знайшли телефон у ломбарді, однак, не встигли його забрати, оскільки його продали вже. Телефон був марки Нокіа, з рожевою кришкою в бірюзовому чохлі та в ньому була її банківська картка. Телефон їй не повернули. Розмовляла з обвинуваченою та її мамою, ОСОБА_14 сказала, що телефон не брала. Телефон придбала в грудні 2018 року. На дачі була вона, її чоловік, їх діти, ОСОБА_13 та обвинувачена ОСОБА_14 .
Допитана у судовому засіданні 11.01.2021 року, свідок ОСОБА_9 повідомила, що обвинувачена її однокласниця, після школи не спілкувалися, а потім переписувались в інтернеті і домовилися зустрітися. 28.03.2019 року ОСОБА_14 приїхала до неї в гості в дачний кооператив, де живуть її батьки. З кумами зустрілися в маршрутці, та вони запросили до них. Пішли до них, жарили шашлик, потім поїхали в місто до них на квартиру. Сиділи, вживали алкогольні напої, переночували та на наступний день зібралися разом з ОСОБА_15 і пішли на зупинку. ОСОБА_14 попросила поїхати до неї додому, вона не відмовила, приїхали на зупинку «Батуринська». Юля дала номер її телефону якомусь хлопцю, він зателефонував і ОСОБА_14 сказала, що їй потрібно поїхати. Зранку зателефонувала кума ОСОБА_16 та повідомила, що пропав мобільний телефон, оскільки знали, що ОСОБА_14 поїхала з нею до неї додому, спитали, бо спочатку думали, що розряджений телефон просто загубився та не можуть його знайти. Коли з ОСОБА_15 йшли на зупинку, вона питала які ломбарди працюють. В той час у квартирі була вона, кума з чоловіком, їх діти та ОСОБА_14 , а також приходив кум ОСОБА_17 , який пішов раніше, не ночував. Після цього ОСОБА_14 на зв`язок більше не виходила.
Допитана 11.01.2021 року в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася, просила суд суворо її не карати та повідомила суду, що так, як розповіла потерпіла, все і було, подробиць вона не пам`ятає, оскільки була у стані алкогольного сп`яніння, випили багато. Пам`ятає як гуляли, в квартирі переночувала, вночі з барної стійки взяла телефон червоно кольору та поклала до своєї кишені. На ранок також вживали алкогольні напої. Пішла з квартири приблизно о 10 чи 11 годині ранку. Віднесла телефон до ломбарду, якого саме не пам`ятає, оскільки була нетвереза, скільки коштів дали за телефон не пам`ятає. Гроші були потрібні для того, щоб відзначити свято. В 2019 році перебувала у декретній відпустці. Телефон з ломбарда не забирала. Кошти потерпілій не відшкодувала. На даний час її дитина проживає з її мамою.
Надаючи правову оцінку показам обвинуваченої, потерпілої та свідка, суд приходить до висновку про те, що вони мають логічний та послідовний характер та безпосередньо вказують на причетність обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а відповідно до ч.2 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування вини покладено на прокурора, як сторону обвинувачення.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили, що відповідає вимогам ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Окрім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , її провина у вчиненні злочину, повністю підтверджується показами допитаних в ході судового розгляду справи потерпілої та свідка, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000652 від 27.04.2019 року, щодо внесення відомостей за заявою потерпілої ОСОБА_8 про крадіжку її телефону, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України (Том 1, а.с.1);

- Протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2019 року за фактом крадіжки її телефону (Том 1, а.с.7);

- Копією Гарантійного талону на викрадене майно, а саме, мобільний телефон марки NOKIA 1 TA-1047 DS Warm Red, наданою потерпілою ОСОБА_8 (Том 1, а.с.13);

- Висновком судово-товарознавчої експертизи №931 від 14.05.2019 року, відповідно до якого: ринкова вартість б/в мобільного телефону марки «NOKIA 1 TA-1047 DS» кольору «Warm Red» з imei 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , станом на 28.03.2019 року становила 1577,60 (одна тисяча п`ятсот сімдесят сім гривень 60 коп.) (Том 1, а.с.16-19);

- Протоколом огляду предмета від 14.05.2019 року за участю понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_20 , відповідно до якого проведено огляд сторінок зошиту обліку товару магазину «A-Mobile» за 30.03.2019 року та 06.04.2019 року (Том 1, а.с.28-31);

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2019 року, в присутності понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , за участю свідка ОСОБА_20 , згідно якого останній впізнав на фото №3 особу жінки, яка продала йому мобільний телефон марки NOKIA 1 (Том 1, а.с.32-34);

- Постановою про зміну кваліфікації складу злочину від 17.05.2019 року, відповідно до якої, враховуючи встановлені досудовим слідством обставини вчинення злочину, змінено кваліфікацію складу злочину по кримінальному провадженню №0000652 з ч.1 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України (Том 1, а.с.35);

- Повідомленням про підозру від 17.05.2019 року, згідно якого, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (Том 1, а.с.37-40);

Вказані вище докази винуватості ОСОБА_4 є такими, що доповнюють одне одного, є повними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України, а отже є належними та допустимими доказами.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Таким чином, після з`ясування обставин, встановлених під час судового слідства, аналізуючи показання обвинуваченої, потерпілої, свідка, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує що нею вчинено злочин проти власності, який відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , першочергово провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала у повній мірі, в подальшому провину визнала повністю, щиро розкаялась, раніше судима за вчинення аналогічних злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала і не перебуває.
Згідно доповіді Металургійного районного відділу пробації філії державної установи «Центр Пробації» у Дніпропетровській області від 18.11.2019 року, на підставі зібраних характеризуючих матеріалів щодо обвинуваченої ОСОБА_4 надано висновок про те, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену, її спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі, може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушницю обов`язків, крім обов`язкових, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, відповідно до ч.3 ст.76 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи те, що обвинувачена має схильність до вчинення корисливих злочинів, неодноразово засуджена за вчинення аналогічних злочинів, висновків для себе не зробила, продовжила злочинну діяльність, за вказаних обставин, виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції її від суспільства, тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ст.185 ч.2 КК України, з відбуванням покарання у кримінально-виправній установі закритого типу.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень і буде відповідати цілям кримінального покарання.

Судом встановлено, що 16 червня 2020 рокунабрав законної сили вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року, яким ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК Україниіз застосуванням ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у вигляді 2 років 5 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено відраховувати з моменту її затримання 30 березня 2020 року.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за необхідне визначити обвинуваченій остаточне покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України, оскільки, кримінальне правопорушення, за яке призначається покарання ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, було вчинене нею 28 березня 2019 року, тобтодо постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2020 року в рамках кримінального провадження №0000652 ОСОБА_4 тимчасово залишено у слідчому ізоляторі у зв`язку з необхідністю участі засудженої у судовому розгляді.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що строк відбування покарання ОСОБА_4 , слід обчислювати з 30 березня 2020 року.
У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, а також враховуючи те, що остання на даний час перебуває під вартою, оскільки відбуває покарання за попереднім вироком суду, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу.
Арешт на майно обвинуваченої під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не накладався. Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.

Потерпілою ОСОБА_8 цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. 70 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винною за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту (затримання) ОСОБА_4 , а саме з 30 березня 2020 року.

Речові докази відсутні.

Матеріали кримінального провадження №0000652 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за №210/2803/19, провадження №1-кп/210/150/21.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1