Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/884/20
Провадження № 1-кп/376/162/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 191 102 60 000 223 від 06.06.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Єрчики Сквирського району Київської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:
05.06.2019 року ОСОБА_4 погодився на пропозицію іншої особи перевезти та в послідуючому реалізувати кілька колод дерев породи «Дуб», з метою подальшого отримання грошових коштів, вступивши тим самим у попередній злочинний зговір.
В послідуючому ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне перевезення деревини, на автомобілі марки «Mercedes-Benz Sprinter 208 CDI» фургон малотонажний В, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , достовірно знаючи про те, що іншими особами, використовуючи бензопилу невстановленої марки та походження, 05.06.2019 було спиляно до ступеня припинення росту сироростучі дерева породи дуб в кількості 5 шт., прибув до полезахисної смуги розташованої поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером № 322 408 4900:04:012:0005, яка знаходиться на території Мовчанівської сільської ради Сквирського району Київської області, в її адміністративних межах, за межами населеного пункту, розпорядником якої з 01.01.2019 є Мовчанівська сільська рада Сквирського району Київської області. Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний і суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, маючи корисливий мотив, знаходячись на вищевказаній земельній ділянці, він, спільно з іншими особами, вищевказані незаконно зрубані дерева, які були розрізані на колоди, повантажив до автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 208 CDI» та за три рази перевезли до м. Сквира Київської області, вчинивши тим самим дії, пов`язані з перевезенням незаконно зрубаних дерев чим заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 33 361 грн. державі в особі Мовчанівської сільської ради Сквирського району Київської області.
09.07.2020 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена Угода про визнання винуватості.
Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 246 ч. 2 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 2 КК України, узгоджують вид покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
Сторони розуміють наслідки вимог ст. ст. 394,424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом. ( ст. 389-1 КК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Представник потерпілої сторони Мовчанівської сільської ради Сквирського району Київської області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України представник потерпілої сторони надав письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 2 КК України, а саме перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Відповідно до вимог ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до нетяжких злочинів.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро кається.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
Одночасно суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів відсутні.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 13 січня 2020 року з метою забезпечення кримінального провадження було накладено арешт на майно, а саме транспортний засіб автомобіль марки «ГАЗ 33021», вантажний бортовий, сірого кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , в кузові якого завантажені колоди деревини породи «Акація».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Оскільки мету забезпечення кримінального провадження досягнуто, справу розглянуто по суті та необхідність в арешті майна відпала, суд вважає за необхідне на підставі вимог ч. 4 ст. 174 КПК України вирішити питання про скасування арешту майна шляхом скасування останнього.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368 371, 394,374, 469,472 476 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду, укладену 09.07.2020 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_7 про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 2 КК України в кримінальному провадженні №0000223, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.06.2019 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 246 ч. 2 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 13 січня 2020 року на майно, а саме транспортний засіб автомобіль марки «ГАЗ 33021», вантажний бортовий, сірого кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , в кузові якого завантажені колоди деревини породи «Акація» - скасувати.
Речові докази:
- автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 208 CDI» фургон малотонажний В, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у його власника ОСОБА_8 залишити останній.
- транспортний засіб автомобіль марки «ГАЗ 33021», вантажний бортовий, сірого кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , в кузові якого завантажені колоди деревини породи «Акація», який знаходиться на штраф стоянці Сквирського ВП ГУНП в Київській області вилучений у ОСОБА_4 повернути останньому.

На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1