Справа № 199/9716/19
ВИРОК
іменем України

21 липня 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001819 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.10.2019, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, зареєстрованого та фактично проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, із неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, раніше судимого,

- 22.06.2015 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання із встановленням іспитового строку 2 роки;

- 31.05.2019 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання невідбутої частини за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2015 у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць;

- 27.09.2019 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць;

- 10.12.2019 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці;

- 20.05.2020 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 10.12.2019 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці.

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.309 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив новий умисний кримінальний проступок.

Так, 29.10.2019, близько 13:30 годин ОСОБА_3 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту по вул. Д.Шосе в м. Дніпро, побачив на землі одноразовий медичний шприц, ємкістю 5 мл, заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки 2,0 мл. Підібравши вказаний медичний шприц з рідиною коричневого кольору, ОСОБА_3 визначив зазначену рідину для себе, як наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований. Після цього, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 привласнив медичний шприц з вказаною рідиною та поклав його до правої зовнішньої кишені, одягненої на ньому куртки, тим самим незаконно придбав та почав зберігати вказаний наркотичний засіб, для власного вживання, без мети збуту.

У той же день, 29.10.2019, близько 14.30 години, ОСОБА_3 перебував біля будинку №12 по вулиці Донецьке Шосе в місті Дніпро, де побачивши працівників патрульної поліції змінив напрямок руху та почав тікати, у зв`язку з чим працівниками поліції прийнято рішення зупинити останнього та провести превентивні заходи у відповідності до ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: згідно з п.4 ст.32 «Перевірка документів» - якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; згідно з п.2 ст.34 «Поверхнева перевірка» поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

В ході розмови, на запитання працівників патрульної поліції чи маються у ОСОБА_3 наркотичні засоби та інші речі обіг, яких обмежено чи заборонено, останній відповів, що він зберігає при собі медичний шприц, ємкістю 5 мл., заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки 2,0 мл., після чого співробітниками патрульної поліції було викликано слідчо-оперативну групу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

29.10.2019 в період часу з 15.00 годин по 15.15 годину слідчим СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , в присутності двох понятих в ході огляду ділянки місцевості біля будинку №12, по вул. Донецьке Шосе, м. Дніпро, ОСОБА_3 добровільно видано одноразовий медичний шприц, ємкістю 5 мл, заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки 2,0 мл.

Дана рідина коричневого кольору масою 2,0290г., яка знаходиться в медичному шприці об`ємом 5 мл., вилучена у ОСОБА_3 містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0513 г.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, кваліфікуються за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показів свідків та пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального проступку при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального проступку. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно, 29.10.2019, близько 13:30 годин перебував біля зупинки громадського транспорту по вул. Д.Шосе в м. Дніпро, де побачив на землі шприц, ємкістю 5 мл, заповнений рідиною коричневого кольору. Підібравши вказаний шприц, він зрозумів що то наркотичний засіб. Пізніше того ж дня його затримали працівники поліції і він добровільно видав медичний шприц з рідиною в середині.

ОСОБА_3 просив суд суворо не карати, врахувати щиросерде каяття.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , суду повідомив, що 29.10.2019 він стояв на зупинці громадського транспорту, чекав свою знайому, коли до нього підійшли співробітники поліції та попросили бути понятим. Він підійшов на місце, де перебував обвинувачений ОСОБА_3 . Це було на ж/м Фрунзенський. Обвинувачений сам, добровільно, надав шприц, діставши його з карману одягу. Працівники поліції викликали слідчо-оперативну групу. Слідчий складав протокол, під час цього він особисто став там свої підписи в документах.

Крім того, свідок додав, що раніше сам був засуджений, однак ніколи не був ані понятим ані свідком у кримінальних провадженнях.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , суду повідомив, що є співробітником патрульної поліції. Під час описаних подій, він перебував на чергуванні з ОСОБА_9 на вул. Донецьке шосе в м. Дніпро в денний час. На вказаній території вони з напарником зустріли обвинуваченого ОСОБА_3 , який підозріло себе поводив, під час спілкування ОСОБА_3 повідомив що при собі має наркотичний засіб, в подальшому останній добровільно надав шприц з рідиною у якій була наркотична речовина. Вони викликали слідчо-оперативну групу, залучили понятих. Обвинувачений нічого не заперечував, при проведенні огляду поводив себе спокійно, говорив, що в шприці знаходиться наркотична речовина;

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що він є співробітником патрульної поліції. 29.10.2019 перебував на чергуванні у складі екіпажу і знаходився на патрулюванні вулиці Донецьке Шосе, біля будинку № 12 він разом із ОСОБА_8 побачив громадянина, який почав змінювати напрямок руху коли побачив патрульну машину, зупинивши його ним виявився громадянин ОСОБА_3 . Під час здійснення поверхневого огляду ОСОБА_3 повідомив, що у нього є медичний шприц з речовиною. Після чого вони із напарником викликали слідчо-оперативну групу, якій обвинувачений у присутності понятих видав медичний шприц.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини та показів свідків, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 29.10.2020 в період часу з 15.00 до 15.15 години, слідчим СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 у присутності двох понятих та спеціаліста, було оглянуто ділянку місцевості поблизу будинку № 12 по вул. Донецьке Шосе в м. Дніпро, де знаходився ОСОБА_3 , який пояснив, що має при собі наркотичну речовину, після чого з правої кишені, одягнутої на ньому куртки, вийняв та надав для огляду медичний шприц об`ємом 5 мл, заповнений речовиною коричневого кольору до відмітки 2 мл. Як повідомив ОСОБА_3 , в шприці знаходиться наркотична речовина «опій».;

За результатами висновку експерта № 1/8.6/4335 від 14.11.2019, надана на експертизу 05.11.2019 рідина коричневого кольору вилучена у ОСОБА_3 , масою 2,0290 г, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0513 г;

Відповідно до постанови слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.11.2019 речовими доказом визнано вилучений у ОСОБА_3 медичний шприц з наркотичною речовиною, опечатано та передано до камери схову АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого та свідків у суду немає, останні давали свідчення вільно, деталізовано і послідовно, їх покази узгоджуються з рештою досліджених судом доказів, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальний проступок, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як такі, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному проступку визнав, за місцем проживання скарг не надходило, раніше неодноразово судимого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді обмеження волі, з застосуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України, обвинуваченого та захисника , які просили суворо не карати, також суд враховує наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність обставин що пом`якшують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України оскільки проступок за даним кримінальним провадженням ОСОБА_3 вчинив до ухвалення відносно нього вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2020.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж іншого покарання не пов`язаного з обмеженням волі буде суперечити вимогам ст.65 КК України, та не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст.72 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20.05.2020, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_10 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять місяців).
Строк відбуття покарання рахувати з 21.07.2020 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк знаходження ОСОБА_3 під вартою в ДУ «ДУВП№4» за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2019 року з 04.11.2019 року по 21 липня 2020 року включно.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних речовин, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 1256,08 гривни (одержувач платежу: УК у Чечелівському районі м. Дніпра/Чечелівський район/24060300; , UA0004008; висновок № 1/8.6/4335 від 14.11.2019).

Речовий доказ: наркотичну речовину, упаковану в спец пакет №1355474,(знаходиться на зберіганні в АНД ВП ДВП в Дніпропетровській області, квитанція №777) знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 -Почтовик

21.07.2020