Справа № 307/3442/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
адвокатки ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/128/20, за апеляційною скаргою, яку подала представниця власниці майна ОСОБА_7 адвокатка ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора Тячівської місцевої прокуратури і накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0135 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:1137, для індивідуального садівництва, шляхом заборони розпоряджатися земельною ділянкою та відчужувати її.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 04 грудня 2019 року до Тячівського районного суду Закарпатської області звернувся прокурор із клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0135 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:1137, для індивідуального садівництва, шляхом заборони розпоряджатися земельною ділянкою та відчужувати її. В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення в якому 08.08.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України кримінального правопорушення. Досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок неправомірних дій посадових осіб Солотвинської селищної ради та Відділу Держгеокадастру в Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області незаконно зареєстровано земельну ділянку за кадастровим номером :02:03:1137, площею 0,0135 га, яка вибула з комунальної власності територіальної громади Солотвинської селищної ради. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для державної реєстрації земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,0135 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , за гр. ОСОБА_8 стала виписка з рішення № 24/46 VІ сесії ХХІІ скликання Солотвинської селищної ради від 12 березня 2001 року. Згідно листа архівного відділу Тячівської РДА 6 сесія 22 скликання Солотвинської селищної ради відбувалась 05 вересня 1995 року, відповідно до наявного рішення № 24/46 земельна ділянка ОСОБА_8 площею 0,02 га для ведення садівництва по АДРЕСА_2 у приватну власність не надавалась. У березні 1998 року відбулись вибори до місцевих рад, тому сільські, селищні, міські ради 22 скликання припинили свою діяльність, а з квітня 1998 року по березень 2002 року діяли місцеві ради 23 скликання, відомості про проведення сесії 12 березня 2001 року в справах Солотвинської селищної ради відсутні, є відомості про проведення 19 сесії 23 скликання Солотвинської селищної ради 27 березня 2001 року. Наведене свідчить про відсутність законних підстав для проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за гр. ОСОБА_8 . Земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:1137 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 17 жовтня 2018 року. Окрім того, слідчий у клопотанні посилається на положення ст. 170 КПК України, а також на те, що земельна ділянка площею 0,0135 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:1137, для індивідуального садівництва, є безпосереднім предметом злочинного посягання, з метою недопущення її відчуження та розпорядження на неї необхідно накласти обтяження. Просить накласти арешт на земельну ділянку шляхом заборони відчуження її та розпорядження нею.

В ухвалі вказується на те, що в даному випадку застосування арешту майна є необхідним, оскільки його незастосування може призвести до відчуження вказаного вище нерухомого майна. Беручи до уваги, що земельна ділянка площею 0,0135 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:1137, для індивідуального садівництва є безпосереднім предметом злочинного посягання, тому суд і наклав на неї арешт з метою недопущення подальшого її відчуження та розпорядження нею, що надалі може призвести до труднощів при поверненні земельної ділянки до земель комунальної власності Солотвинської селищної ради, та унеможливить відшкодування шкоди у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представниця власниці майна зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм права. Вказує на те, із оскаржуваної ухвали не вбачається, що земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні та відсутні докази того, що земельна ділянка є тимчасово вилученою. Стверджує, що ОСОБА_7 є добросовісним володільцем земельної ділянки, жодного наміру на її відчуження не має. Також посилається на те, що в ухвалі зазначено, що гр. ОСОБА_8 отримав земельну ділянку площею 0.02 га, тоді як арешт накладено на земельну ділянку площею 0.0135 га. Стверджує, що земельна ділянка не підпадає під ознаки, передбачені ст. 98 КПК України. Окрім того, вважає, що накладення арешту на земельну ділянку шляхом заборони розпорядження нею та відчуження чинить великі перешкоди гр. ОСОБА_7 у реалізації її права на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Також посилається на те, що гр. ОСОБА_7 не була викликана та повідомлена про дату та час судового розгляду клопотання, про накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_7 довідалась 10.02.2020 від фахівців, які займаються оформленням документів на право здійснення будівельних робіт та оформлення права власності на будівництво через доступ до Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно, а копію оскаржуваної ухвали адвокат отримала лише 11.02.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення представниці ОСОБА_7 - адвокатки ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
При вирішенні питання про поновлення строку на оскарження судового рішення береться до уваги таке.
Так, з журналу судового засідання від 05.12.2020 вбачається, що ОСОБА_7 чи її представник не були присутні під час розгляду клопотання про арешт земельної ділянки та проголошення ухвали від 05.12.2020. При цьому, матеріали справи не містять достовірних даних про те, що ОСОБА_7 чи її представник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання. Також не містять матеріали справи й даних про те, коли саме ОСОБА_7 чи її представник отримали копію постанови, і що така їм надсилалась судом першої інстанції. Тому, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з обставин отримання повного тексту ухвали лише 11.02.2020 заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили представниці ОСОБА_7 адвокатці ОСОБА_6 своєчасно подати в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, а тому, з огляду на ст. ст. 21 та 117 КПК України, з метою недопущення порушення права ОСОБА_7 на захист та доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, а клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0135 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:1137, для індивідуального садівництва, слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.
Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів у провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення в якому 08.08.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що внаслідок неправомірних дій посадових осіб Солотвинської селищної ради та Відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області незаконно зареєстровано земельну ділянку за кадастровим номером :02:03:1137, площею 0,0135 га, яка вибула з комунальної власності територіальної громади Солотвинської селищної ради. Так, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для державної реєстрації земельної ділянки за ОСОБА_8 для індивідуального садівництва площею 0,0135 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , стала виписка з рішення №24/46 VІ сесії ХХІІ скликання Солотвинської селищної ради від 12 березня 2001 року. Відповідно до листа архівного відділу Тячівської РДА 6 сесія 22 скликання Солотвинської селищної ради відбувалась 05 вересня 1995 року, а згідно до рішення № 24/46 земельна ділянка ОСОБА_8 площею 0,02 га для ведення садівництва по АДРЕСА_2 у приватну власність не надавалась. У березні 1998 року відбулись вибори до місцевих рад, тому сільські, селищні, міські ради 22 скликання припинили свою діяльність, а з квітня 1998 року по березень 2002 року діяли місцеві ради 23 скликання, відомості про проведення сесії 12 березня 2001 року у справах Солотвинської селищної ради відсутні, є відомості про проведення 19 сесії 23 скликання Солотвинської селищної ради 27 березня 2001 року. Наведене свідчить про відсутність законних підстав для проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_8 . Земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:1137 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 17 жовтня 2018 року.

Встановлені органом досудового розслідування й зазначені в клопотанні про арешт майна обставини підтверджуються доданими до клопотання відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 6-10).

Відповідно до постанови старшого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 02.12.2019 земельна ділянка площею 0,0135 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:1137, для індивідуального садівництва, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, і її залишено на зберіганні у власника ОСОБА_7 ..
Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:1137, з метою забезпечення збереження її як речового доказу.
Беручи до уваги наведене, колегія судів також погоджується і з висновком слідчого судді про те, що вказана у клопотанні земельна ділянка відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям. При цьому, колегія суддів враховує, що вказане вище майно, має істотне значення для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин під час досудового розслідування кримінального провадження.
Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про накладення арешту на земельну ділянку з метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, у тому числі й для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії із земельною ділянкою, а також запобігання передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України ризикам, зокрема її відчуження.
Доводи апеляційної скарги про те, що земельна ділянка не підпадає під ознаки, передбачені ст. 98 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.
На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 є добросовісним володільцем земельної ділянки, жодного наміру на її відчуження не має, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на земельну ділянку, а також не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання про її арешт.
Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що: в ухвалі зазначено, що ОСОБА_8 отримав земельну ділянку площею 0.02 га, тоді як арешт накладено на земельну ділянку площею 0.0135 га; в ухвалі не зазначено, що земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, а також відсутні докази того, що земельна ділянка є тимчасово вилученою; накладення арешту шляхом заборони розпорядження нею та відчуження чинить великі перешкоди ОСОБА_7 у реалізації її права на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою.
При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів також зазначає, що саме з метою перешкоджання намірам відчужити земельну ділянку в незаконний спосіб та недопущення інших протиправних дій щодо земельної ділянки, на неї необхідно накласти арешт, оскільки існування таких ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку.
Тому, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, такою, що постановлена з метою забезпечення якісного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні та запобіганню неправомірним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення і не вбачає підстав для її скасування.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апелянтом не заявлялось обгрунтованих клопотань як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду, в тому числі клопотань, які би підтверджували обґрунтованість доводів апеляційної скарги та спростовували б висновки слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити представниці власниці майна ОСОБА_7 адвокатці ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, яку подала представниця власниці майна ОСОБА_7 адвокатка ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2019 року, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0135 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:1137, для індивідуального садівництва, шляхом заборони розпоряджатися вказаною земельною ділянкою та відчужувати її, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: