Номер провадження: 11-кп/813/129/21
Номер справи місцевого суду: 522/3996/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 року, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0005301 від 14.07.2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир, громадянин України, з вищою освітою, одружений, тимчасово не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного рішення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що 14 липня 2016 року, приблизно о 01 годині 50 хв., знаходячись у спільному подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних стосунків в ході словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_7 , умисно наніс останній один удар кулаком в область носу, чим спричинив потерпілій закритий лінійний перелом кісток носа без зміщення кісткових уламків, який є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Від цього потерпіла ОСОБА_7 впала на коліна, а ОСОБА_10 наніс ще кілька ударів по різним частинам тіла останньої, чим спричинив потерпілій садна та синці, які є легкими тілесними ушкодженнями.
Оскаржуваною ухвалою суду було задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_10 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та матеріали справи повернути на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що судом допущенні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до практики діючого кримінального процесуального законодавства, виходячи з системного аналізу положень ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, ст. 284 КПК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», у випадку повного визнання обвинуваченим своєї вини та подачі ним клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен винести відповідну ухвалу про закриття кримінального провадження без призначення покарання. У разі коли обвинувачений свою провину у скоєних злочинах не визнав, але на час винесення судового рішення сплинули строки притягнення до кримінальної відповідальності, суд зобов`язаний постановити обвинувальний вирок, визнати особу винуватою у скоєнні злочинів та по кожній з статей обвинувачення призначити покарання, після чого вказати про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Однак, суд не врахував той факт, що ОСОБА_10 при зверненні до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності фактично був проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав, так як наполягав на своїй невинуватості.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.1 ч.2 цієї статті не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим кодексом.

У цьому випадку суд повинен був постановити вирок, яким визнати ОСОБА_10 виним у інкримінованому йому злочині та звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 також просить скасувати ухвалу суду в зв`язку з істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону з аналогічних підстав та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілу та її представника, які підтримали апеляційні скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
У відповідності до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до положень ч. 1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно до приписів ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно до приписів ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Приписами п.2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Приписами ч. 3 ст. 49 КК України встановлено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Апеляційний суд в повному обсязі дослідив матеріали кримінального провадження та вважає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності не в повному обсязі дотримався вимог кримінального процесуального закону України, не встановив та не дослідив всі передбачені законом підстави, за наявності яких можливо застосувати приписи п.2 ч.1 ст. 49 КК України та звільнити особу від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 01.03.2017 року в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0005301 від 14.07.2016 року, яким ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, вчиненого 14.07.2016 року.
05.12.2019 року оскаржуваною ухвалою суду було задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_10 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, так як суд прийшов до висновку про те, що діяння, яке ставиться в провину ОСОБА_10 , мало місце 14.07.2016 року, пройшло три роки з моменту вчинення злочину, а обвинувачений не заперечує проти звільнення його з нереабілітуючих обставин.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання захисника суд першої інстанції не дотримався вимог ч.3 ст. 288 КПК України, своєю ухвалою закрив кримінальне провадження та звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності без встановлення підстав, передбачених ч. 3 ст. 49 КК України, а саме суд не встановив, що перебіг строку давності під час судового розгляду кримінального провадження не переривався.

При цьому, в матеріалах справи містяться заяви потерпілої ОСОБА_7 про надання їй охорони під час розгляду кримінального провадження, в яких потерпіла зазначає, що вона та свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зверталися до Приморського відділку поліції для притягнення обвинуваченого ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, так як обвинувачений ОСОБА_10 під час розгляду кримінального провадження в Приморському районному судді м. Одеси продовжує вчиняти протиправні дії щодо неї, залякує свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , погрожує фізичною розправою, побив сусіда ОСОБА_14 , який є інвалідом третьої групи, вимагав у них по 200 доларів США, в зв`язку з чим, після виклику працівників поліції 10.02.2017 року, 18.02.2017 року, 25.02.2017 року, 18.06.2017 року, їх заяви були зафіксовані в ЖЕО за №22217 від 10.06.2017 року, №25580 від 26.06.2017 року, №25328 від 25.06.2017 року, №32221 від 02.07.2018 року, що підтверджується талонами повідомленнями (а.п.34-35, 38, 63, 68, 119).
Також в матеріалах справи містяться аналогічні заяви свідка ОСОБА_12 від 13.06.2017 року, 04.07.2017 року, свідка ОСОБА_13 від 04.12.2017 року (а.п.36, 41, 42, 58, 62, 117, 118).
Крім того, в матеріалах провадження містяться колективні скарги мешканців будинку АДРЕСА_3 до начальника ГУНП м. Одеси в Одеській області та начальника Приморського ВП в м. Одесі ГУНП Одеської області щодо неправомірних дій ОСОБА_10 (а.п.135-144).
Однак, суд першої інстанції при вирішенні клопотання захисника не звернув уваги та зазначені звернення потерпілої та свідків до правоохоронних органів про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 , які судом були залучені до кримінального провадження під час судового розгляду, та не встановив, з огляду на наслідки зазначених звернень, чи притягувався ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності станом на час постановлення ухвали 05.12.2019 року, так як в матеріалах справи з цих обставин є лише довідка станом на 14.10.2016 року, тобто під час досудового слідства (а.п.150).
Таким чином, суд першої інстанції не встановив безперервність перебігу строків давності у кримінальному провадженні, що також є обов`язковою підставою, передбаченою ч. 3 ст. 49 КК України, яка враховується при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку п.2 ч.1 ст. 49 КК України.
Апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 1 ст.412 КПК України, вважає, що зазначені обставини є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч.ч.1,4 ст. 286, ч. 3 с. 288 КПК України, якими передбачено, що суд, до якого під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, має невідкладно розглянути таке клопотання, встановити наявність чи відсутність підстав, передбачених у статті 49 КК України, та, в разі їх наявності, у відсутності заперечень з боку обвинуваченого, своєю ухвалою закрити кримінальне провадження та звільнити особу від кримінальної відповідальності.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскільки положеннями кримінального процесуального закону встановлення наявності або відсутності всіх підстав, передбачених ст. 49 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, прямо покладено на суд, до якого під час судового провадження звертається з клопотанням сторона кримінального провадження, тобто встановлення цих підстав є виключною компетенцією цього суду при постановленні судового рішення в порядку п.2 ч.1 ст. 49 КК України, апеляційні скарги про скасування ухвали суду та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд для постановлення судового рішення за клопотанням сторони захисту з дотриманням всіх приписів зазначених норм закону підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до повноважень, наданих ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення, постановлені у кримінальних провадженнях, в яких підстави, передбачені ст. 49 КК України, вже встановлені судом першої інстанції відповідно наданої законом компетенції.
Згідно вимог ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані має неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

При таких обставинах, відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, ухвала суду з зазначених підстав має бути скасована, та оскільки, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч.ч.1,4 ст. 286, ч. 3 с. 288 КПК України, встановлення наявності або відсутності підстав, передбачених ст. 49 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, покладено на суд, до якого під час судового провадження звертається з клопотанням сторона кримінального провадження, та є його виключною компетенцією при постановленні судового рішення, згідно положень ст. 9 ч. 6 КПК України, з застосуванням загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України, кримінальне провадження має бути направлено в суд першої інстанції на новий судовий розгляд з додержанням вищенаведених вимог кримінального процесуального Закону.

Керуючись вимогами ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 408, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 року, якою ОСОБА_10 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження №0005301 від 14.07.2016 року в тому ж суді в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 15.01.2020 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4