ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇОБЛАСТІ
Справа № 362/6322/20
Провадження № 1-в/362/450/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника
медичного закладу ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
хворої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові клопотання генерального директора Комунального некомерційного підприємства КОР «ОПНИО» ОСОБА_7 про заміну примусових заходів медичного характеру перебування у психіатричній лікарні у відділенні зі звичайним наглядом та призначити амбулаторне примусове психіатричне лікування (АППД) під нагляд райпсихіатра та рідних хворій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 02.06.2011 року до ОСОБА_6 , у зв`язку із скоєнням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.
Вона знаходилася на примусовому лікуванні в Українській психіатричній лікарні з суворим наглядом м. Дніпропетровська з 26.04.2010 року по 22.08.2016 року.
Ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2011р., 29.05.2012 р., 26.11.2012 р., 23.05.2013 р., 14.11.2013 р., 14.05.2014 р., 22.10.2014 р., 14.04.2015 р., 16.10.2015 р. ПЗМХ продовжувалися.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2016 року примусове лікування в психіатричній лікарні з суворим наглядом замінено на примусове лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом, у зв`язку із чим 20.04.2016 року ОСОБА_6 поступила в КЗ КР «КОПНЛ №2».
Ухвалами Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2016 р., 20.03.2017 р.,19.09.2017 р., 30.03.2018 р., 10.10.2018 р., 07.02.2019 р., 12.08.2019 р., 04.02.2020 р., 10.08.2020 р. ПЗМХ продовжувались.
ОСОБА_6 знаходилась в КНП КОР «КОПЛ № 2» з 20.04.2016 року по 08.09.2020 року для подальшого примусового лікування була переведена до КНП КОР «ОПНИО».
В клопотанні ставиться питання про заміну примусових заходів медичного характеру перебування у психіатричній лікарні у відділенні зі звичайним наглядом та призначити амбулаторне примусове психіатричне лікування (АППД) під нагляд райпсихіатра та рідних хворій ОСОБА_6 .
Суд, заслухавши представника лікувального закладу, який просив задовольнити клопотання та замінити примусові заходи медичного характеру перебування у психіатричній лікарні у відділенні зі звичайним наглядом та призначити амбулаторне примусове психіатричне лікування (АППД) під нагляд райпсихіатра та рідних хворій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Прокурор в судовому засідання підтримала клопотання.
ОСОБА_6 в судовому засідання просила клопотання задовольнити.
Захисника ОСОБА_6 ОСОБА_5 підтримав ОСОБА_6 .
Суд, заслухавши учасників справ, дослідивши матеріали заяви, висновок комісії лікарів психіатрів № 93 від 04.12.2020 року із якого вбачається, що ОСОБА_6 страждає на психічне захворювання, діагноз « шизофренія, параноїдна форма, безперервний прогредієнтний тип перебігу, апато - абулічний тип дефекту», МКХ 10, F- 20.00, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 02.06.2011 року до ОСОБА_6 , у зв`язку із скоєнням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, були застосовані примусові заходи медичного у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду (а.с. 4).
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2016 року примусове лікування в психіатричній лікарні з суворим наглядом замінено на примусове лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом (а.с.5).
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.08.2020 року продовжено ОСОБА_6 примусове лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом. Судом було встановлено, що син ОСОБА_6 працює в м. Житомирі, приїздить вкрай рідко до неї. У хворої втрачені соціальні зв`язки з рідними. Чоловік розвівся з хворою та виїхав за межи м. Ірпеня (а.с. 6).
Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів № 93 від 04.12.2020 року, що ОСОБА_6 страждає на психічне захворювання, діагноз « шизофренія, параноїдна форма, безперервний прогредієнтний тип перебігу, апато - абулічний тип дефекту», МКХ 10, F- 20.00 (а.с.2-3).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
За змістом статті 95 КК України та статті 19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
У відповідності до ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів - психіатрів.
Відповідно до статті 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Разом з цим, суд враховує, що відповідно до п. 20 Постанови ПленумуВерховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням або зміною психічного стану особи настільки, що це виключає очевидну небезпечність для нього та для інших осіб.
Отже, вирішуючи питання про заміну примусових заходів медичного характеру перебування у психіатричній лікарні у відділенні зі звичайним наглядом та призначити амбулаторне примусове психіатричне лікування (АППД) під нагляд райпсихіатра та рідних хворій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме на суд покладено обов`язок запобігти вчиненню зазначеною особою нових суспільно-небезпечних діянь.
Однак, на переконання суду зроблений висновок лікарської комісії від 04.12.2020 року № 93 є передчасним, оскільки як вбачається з ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10.08.2020 року ОСОБА_6 , відповідно до акту обстеження від 15.07.2020 року, до подій, які стали причиною примусового лікування не критична, не жалкує про скоєне. У хворої відсутні соціальні зв`язки з рідними, син останні декілька років працює в м. Житомирі, приїздить вкрай рідко, інші родичі в неї відсутні, а також в судовому засіданні на питання суду чи жалкує ОСОБА_6 сама вона не змогла відповісти на запит суд, а відповіла тільки за допомогою лікаря, якій їй підказав, що так. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_6 плуталася щодо відповіді де ж проживає її син.
З встановлених обставин не вбачається, що внаслідок перебування у психіатричній лікарні у відділенні зі звичайним наглядом із 15.07.2020 року по 04.12.2020 року стан здоров`я ОСОБА_6 настільки змінився, що остання не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих, оскільки ОСОБА_6 вчинила суспільно-небезпечного діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України та на даний час ОСОБА_6 продовжує страждати на психічне захворювання, діагноз «шизофренія, параноїдна форма, безперервний прогредієнтний тип перебігу, апато - абулічний тип дефекту», доказів того, що вона має родичів, які б проживали разом із нею, суду надано не було, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.
На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 22Закону України «Про психіатричну допомогу», статтями 512, 514 , 537, 539КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання генерального директора Комунального некомерційного підприємства КОР «ОПНМО» ОСОБА_7 про заміну примусових заходів медичного характеру перебування у психіатричній лікарні у відділенні зі звичайним наглядом та призначити амбулаторне примусове психіатричне лікування (АППД) під нагляд райпсихіатра та рідних хворій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Повний текст ухвали оголошено 22.12.2020 року.

Суддя ОСОБА_8