Справа № 278/844/20
В И Р О К
Іменем України

14 грудня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),
в с т а н о в и в:

6 березня 2020 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебував поблизу магазину «Чик», що по вул. Чуднівській, 1, с. Дениші Житомирського району Житомирської області, де у нього на грунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_6 виник умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 в обличчя один удар лівим кулаком та два удари з розмаху правим кулаком, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синців на обличчі.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому діянні фактично визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, за яких він наніс три удари кулаками в обличчя ОСОБА_6 , пояснивши свої дії довготривалим конфліктом між ним з одного боку та потерпілим і його сином ОСОБА_7 з іншого. В той день приблизно за годину до нанесення ударів ОСОБА_6 останній вдарив обвинуваченого кулаком в обличчя, син потерпілого порізав шини автомобіля обвинуваченого, а тому вони домовились для з`ясування стосунків зустрітись біля кафе «Чик». Очікуючи неправомірні дії відносно себе, обвинувачений вирішив першим нанести тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Позов потерпілого не визнав, вважаючи, що потерпілий сам спровокував бійку.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що між ним та обвинуваченим існують тривалі неприязні відносини. 6.03.2020 близько 14 години він зустрічався з обвинуваченим ОСОБА_5 та просив у останнього повернути гроші, які той позичив у сина потерпілого. Проте на вказане прохання обвинувачений відповів нецензурною лайкою, тоді потерпілий дав йому «ляпас» (вдарив долонею по обличчю). Після цього приблизно через годину потерпілий зустрівся з ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з останнім біля кафе «Чик». Коли ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, то до нього підбіг ОСОБА_5 і почав наносити йому удари кулаками в обличчя. З приводу неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілий звернувся до поліції, а з приводу нанесених йому тілесних ушкоджень у лікарню.
Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 продемонстрував, яким саме чином ОСОБА_5 наніс йому три удари в обличчя, при цьому продемонстрований потерпілим механізм спричинення йому тілесних ушкоджень відповідає його показанням, наданим суду (а.с. 61-66).
Свідки ОСОБА_7 (син потерпілого), ОСОБА_8 (товариш ОСОБА_7 ) та ОСОБА_9 надали суду аналогічні за змістом показання. Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 продемонстрував механізм нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 (а.с. 67-70), який відповідає показанням свідка, наданим суду.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 бачили бійку, останній був її учасником, проте безпосередньо конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не бачили.
6.03.2020 потерпілий звернувся із заявою до поліції про спричинення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (а.с. 60).
Згідно із висновком судово-медичної експертизи від 10.03.2020 № 487 у потерпілого ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді садна, синця і забійної рани на обличчі, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, від ударів такими по обличчю, маловірогідно при падінні на поверхню з положення стоячи. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в термін та за обставин, вказаних потерпілим (а.с. 71).
На дослідженому в судовому засіданні відеозаписі з камери відеоспостереження, яка встановлена на АЗС в с. Дениші Житомирського району та області неподалік магазину, зафіксовано момент конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, зокрема, як ОСОБА_6 йшов в бік ОСОБА_5 , і останній в цей момент почав наносити удари потерпілому (а.с. 72-73). Під час дослідження відеозапису в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 також підтвердив, що на ньому зафіксовано, як він наносив удари ОСОБА_6 .
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 125 КК як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, є умисним проступком проти здоров`я людини.
Обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, приватний підприємець, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, за місцем проживання характеризується нейтрально, повністю визнав вину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також ту обставину, що вчиненню кримінального правопорушення передувала неправомірна поведінка потерпілого (нанесення обвинуваченому удару в обличчя). Разом з цим, суд не визнає наявності такої зазначеної в обвинувальному акті обставини як щире каяття, оскільки обвинувачений під час судового розгляду обвинувачений не висловив ані жалю, ані вибачень перед потерпілим. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
Враховуючи наведене, позицію прокурора та потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, суд призначає обвинуваченому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК, що буде достатнім як для виправлення обвинуваченого, так і для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено позов про стягнення з обвинуваченого 340 грн. 86 коп. майнової шкоди витрат на лікування, а також 2000 грн. моральної шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги потерпілого щодо відшкодування витрат на лікування, які підтвердженні документально, суд задовольняє в повному обсязі. Вирішуючи позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, заподіяної злочином, суд вважає ці вимоги також обґрунтованими, однак беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 діяння, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних із цим, а також керуючись принципами справедливості й розумності, задовольняє названі вимоги частково.
Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Речовий доказ підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ: оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 340 (триста сорок) грн. 86 коп. матеріальної шкоди та 800 (вісімсот) гривень моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпілий має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1