УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про задоволення скарги

23 вересня 2020 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси, скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 11 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000187, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову слідчого СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 11 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000187 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, в якій просить поновити термін оскарження постанови про закриття кримінального провадження та скасувати постанову слідчого.
В обґрунтування заявлених в скарзі вимог зазначає, що з листа Слідчого управління ГУНП в Черкаській області, отриманого скаржником 28 серпня 2020 року, останній дізнався, що 11 червня 2020 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000178 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Підставою для звернення зі скаргою ОСОБА_3 зазначає бездіяльність слідчого СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження.
Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, звернувся з заявою, в якій просить слідчого суддю розгляд скарги здійснювати без його участі, скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.
Слідчий СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, матеріали кримінального провадження №0000187 слідчому судді не надала.
Враховуючи, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, розгляд скарги здійснюється без участі слідчого Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України, розгляд клопотання здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або, відповідно до закону, прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Про винесення оскарженої постанови скаржнику стало відомо 28 серпня 2020 року після отримання листа зі Слідчого управління ГУНП в Черкаській області за вих. № 24/р-33 від 18 серпня 2020 року.
11 червня 2020 року слідчим у кримінальному провадженні № 0000187 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
До матеріалів скарги додано копію листа Слідчого управління ГУНП в Черкаській області № 24/р-33 від 18 серпня 2020 року, згідно якого, 11 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000187, з урахуванням проведених слідчих (розшукових) дій, прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому до листа СУ ГУНП в Черкаській області копії зазначеної постанови про закриття кримінального провадження не додано.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, право на справедливий суд вважається дотриманим, коли компетентним судом дотримано всіх процесуальних гарантій.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів («DIYA 97 v. UKRAINE», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та Законами України. Відповідно до ст.ст. 55, 129 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Bellet v. France» зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Враховуючи викладене, строк звернення до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 11 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000187, скаржником не пропущений.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності;
Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
11 червня 2020 року слідчим СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000187 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.6 ст.284 КПК України, копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.
Разом з тим, доказів направлення чи вручення ОСОБА_3 копії постанови про закриття кримінального провадження №0000187 матеріали скарги не містять та слідчим не надано.
Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 рішення у справі «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки, як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь -який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий зобов`язаний обґрунтувати свої доводи доказами, які отримані безпосередньо під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Слідчим Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 не проведено необхідних процесуальних слідчих дій, не проведено необхідних експертиз та не виконано ухвали суду; копію оскарженої постанови скаржнику, який є потерпілим у кримінальному провадження № 0000187, - не надіслано.
Підставою звернення скаржника зі скаргою до слідчого судді на вищевказану постанову є не проведення слідчим слідчих та процесуальних дій.
Зазначені доводи скаржника слідчим не спростовані, матеріали кримінального провадження слідчому судді не надані, слідчий ОСОБА_4 для участі в судовому засіданні з розгляду скарги ОСОБА_3 не з`явилась.
Враховуючи викладене, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000187 проведене з порушенням вимог ст.9 КПК України, а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження, є передчасним.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних з вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.
Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема, в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд з нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акту, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак, для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції, існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Бєлоусов проти України» зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». ("Алєксахін проти України", п.55)
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.2, 8, 9, 284,303, 304, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 11 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000187, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, - задовольнити частково.
Постанову слідчого СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 11 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000187, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, - скасувати.
В задоволенні іншої частини заявлених в скарзі вимог - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1