Справа № 459/1921/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/691/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 15 травня 2020 року відносно ОСОБА_8 ,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

адвоката ОСОБА_11 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до одного року обмеження волі.
Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної, моральної шкоди та втраченого середнього заробітку задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 4 289,65 грн. матеріальної шкоди, 14 554,44 грн. втраченого заробітку та 40 000 грн. моральної шкоди.
Вирішено питання з процесуальними витратами, речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 19 грудня 2014 року близько 17 год. 20 хв., керуючи належним ОСОБА_12 технічно справним автомобілем марки «Citroen Jumpy» (Сітроен Джампі), з номерним знаком НОМЕР_1 , що є засобом підвищеної небезпеки, слідуючи по проїзній частині дороги вул. Богдана Хмельницького в м. Червонограді, Львівської області, яка розділена на дві смуги руху (по одній в кожному напрямку), неподалік приміщення Червоноградського міського автовокзалу, розміщеного по вул. Сокальській, 3 у м. Червонограді, Львівської області, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, утвореною ним же внаслідок руху в попутному напрямку за невстановленим досудовим розслідуванням транспортним засобом, не врахував дорожні умови, проявив неуважність та неналежно оцінивши дорожню обстановку, щоб безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, з моменту потрапляння в поле зору пішохода потерпілого ОСОБА_10 , який здійснював перехід проїжджої частини дороги з права на ліво по відношенню до руху керованого ним транспортного засобу, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, не зменшив швидкість руху автомобіля шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_10 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці лівого колінного суглобу, закритого перелому головки лівої малогомілкової кістки, розриви зв`язок та пошкодження менісків І лівого колінного суглобу, перелом плато та латерального виростка лівої великогомілкової кістки, садна в ділянці середньої третини лівого стегна, садна на кисті правої руки, а також закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця та саден в лобній ділянці голови зліва, синця в ділянці лівого ока, струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

ОСОБА_8 , як учасник дорожнього руху, грубо порушив наступні правила і дорожнього руху України, а саме: п.1.3 - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху; п.1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до і усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

П.2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну стежити за ... технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій зобов`язаний ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним; п. 12.3 - у разі виявлення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він негайно повинен вжити заходів для зменшення швидкості руху і аж до зупинки транспортного засобу; п.13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливості вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України, вчинені ОСОБА_8 перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілому ОСОБА_10 спричинено середньої важкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій, вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині призначення додаткового покарання.
Наголошує, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 286 КК України, не вирішив питання про застосування чи незастосування додаткового покарання, передбаченого санкцією цієї статті та ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах вироку про це не зазначив.
Вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її поведінка після вчинення кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Просить скасувати вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 15 травня 2020 року, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
У решті вирок залишити без змін.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що в оскаржуваному вироку не зазначено жодних відомостей щодо клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, а саме у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження і не надано правової оцінки наведеним у ньому обставинам.
Просить скасувати вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 15 травня 2020 року, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження, внесене 20 грудня 2014 року до ЄРДР за №0002357 про обвинувачення ОСОБА_8 у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без розгляду.
Окрім апеляційної скарги захисник обвинуваченого подав клопотання, в якому також просить звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно останнього.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та виступ представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , які підтримали обидві апеляційні скарги в частині скасування вироку та просять закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі ст. 49 КК України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що таке підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у законі строки, які диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину і протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Наведене узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року.
За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною та імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України.

П.2 ч.1 ст. 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.
Виходячи із встановленої ст. 12 КК України класифікації злочинів, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення 19 грудня 2014 року, а 28 вересня 2015 року старшим слідчим СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області було зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні і оголошено ОСОБА_8 у розшук. В подальшому, досудове розслідування постановою слідчого від 15 червня 2018 року було відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного.

Крім цього, в ході судового розгляду справи, ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 11 січня 2020 року ОСОБА_8 було оголошено у розшук, оскільки той ухилявся від явки до суду і вжитими судом заходами встановити його місцезнаходження не вдалося. В подальшому, провадження відновлено 28 січня 2020 року, у зв`язку із встановленням місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилялася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Відтак, колегією суддів встановлено, що строки давності у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 закінчилися 24 вересня 2020 року.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що з врахуванням переривання строків, станом на 19 жовтня 2020 року, з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло більше трьох років, протягом яких, останній не вчиняв нових злочинів.

Отже, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , оскільки наявні усі необхідні підстави для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закриттю, відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити частково, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 15 травня 2020 року відносно ОСОБА_8 скасувати.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України - закрити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3