справа № 208/4527/20
№ провадження 1-кс/208/2119/20
УХВАЛА
Іменем України

10 грудня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, україня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

в с т а н о в и в:

Слідчий звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий у своєму клопотанні посилається на те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, що свідчить про те, що останній не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, порушує обов`язки, покладені на нього законодавством та загальноприйнятими засадами суспільного співіснування, Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, а саме дітей та інших утриманців, не працює та не навчається, тобто відсутні соціально значущі фактори, що унеможливлюють залишення ним меж міста, області, країни, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним), може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий підтримала своє клопотання, посилалась на обставини зазначені в клопотанні, обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник заперечує щодо задоволення клопотання, застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що не має наміру переховуватись від органів слідства та суду, просив застосувати відносно нього більш м?який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001112 від 09.07.2020 за ч.3 ст.289 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що 15.06.2020, приблизно о 15.45 год. ОСОБА_7 , керуючи своїм власним транспортним засобом, а саме автомобілем «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , зупинив свій автомобіль та припаркував його на узбіччі проїжджої частині біля будинку № 2 «А» по вул. М. Грушевського у м. Кам`янському.

У цей же час на дане місце приїхали та припаркувались на автомобілі «Ford Probe» з н/з НОМЕР_2 (іноземної реєстрації) ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Побачивши належний ОСОБА_7 автомобіль автомобілем «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник прямий протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, для реалізації якого ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вступили у попередню змову, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому ОСОБА_5 мав при собі предмет, зовні схожий на пістолет, а ОСОБА_8 мав при собі предмет, зовні схожий на ніж.

З метою реалізації свого спільного прямого протиправного умислу,

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вийшли із салону автомобіля «Ford Probe» з н/з НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), та підійшли до автомобіля «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 зі сторони водійського місця, за кермом автомобіля в цей час перебував ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій спільний прямий протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме належним ОСОБА_7 автомобілем «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_8 , перебуваючи 15.06.2020, приблизно о 15.45 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) на ділянці проїжджої частини біля будинку №2 «А» по вул. М. Грушевського у м. Кам`янському, відчинив двері зазначеного автомобіля, та діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність свої дій та розуміючи при цьому, що він не має ані дійсного, ані уявного права на даний транспортний засіб, спираючись на підтримку ОСОБА_5 , застосовуючи фізичну силу, став витягувати ОСОБА_7 із вищевказаного транспортного засобу з метою незаконного заволодіння ним, висловлюючи при цьому ОСОБА_7 вимоги покинути салон автомобіля та передати ключі їм від нього.

Відчувши опір з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючи з метою реалізації свого спільного з ОСОБА_5 прямого протиправного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме належним ОСОБА_7 автомобілем «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, маючи при собі предмет, зовні схожий на ніж, продемонстрував його ОСОБА_7 та погрожуючи останньому застосуванням цього предмету, тобто погрожуючи ОСОБА_7 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, у разі невиконання вимог покинути салон автомобіля та передати ключі від нього, став подавляти волю потерпілого ОСОБА_7 до опору.

В цей час ОСОБА_5 , будучи об`єднаним із ОСОБА_8 єдиним прямим протиправним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме належним ОСОБА_7 автомобілем «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , поєднане з погрозою насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність свої дій та розуміючи при цьому, що він не має ані дійсного, ані уявного права на даний транспортний засіб, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, спираючись на підтримку ОСОБА_8 , утримуючи в руці предмет, зовні схожий на пістолет та продемонструвавши його ОСОБА_7 , також став погрожувати останньому його застосуванням, тобто застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, у разі невиконання вимог покинути салон автомобіля та передати ключі від нього, подавляючи таким чином волю ОСОБА_7 до опору.

З метою нейтралізації опору ОСОБА_7 та придушення його волі,

ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом із ОСОБА_5 та спираючись на його підтримку, знаходячись поруч із вищевказаним транспортним засобом, за кермом якого перебував ОСОБА_7 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс останньому кулаком почергово удари в ділянку губ, лівої верхньої, правої та лівої нижньої кінцівки, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 961-Е від 02.09.2020, тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в слизову верхньої губи, саден на лівій верхній, нижніх кінцівках, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, застосувавши таким чином до потерпілого ОСОБА_7 насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В цей час ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, діючи на виконання свого спільного із ОСОБА_8 прямого протиправного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме належним ОСОБА_7 автомобілем «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , поєднане з погрозою насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, відчинив задні пасажирські двері, що розташовані позаду водійського сидіння, та розмістившись позаду ОСОБА_7 приставив до голови останнього предмет, зовні схожий на пістолет, висловлюючи при цьому йому погрози застосування цього предмету, тобто погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, у разі відмови останнього виконати вимоги покинути салон автомобіля та передати ключі від нього.

Під дією вищевказаних погроз потерпілий ОСОБА_7 , побоюючись застосування ОСОБА_8 та ОСОБА_5 небезпечного для його життя та здоров`я насильства, та маючи об`єктивні підстави сприймати їх погрози як реальні, покинув салон автомобіля «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , вартість якого, згідно висновку експерта № 19/104-10/2/283 від 14.09.2020, станом на 15.06.2020 складає 322 126, 85 грн. (триста двадцять дві тисячі сто двадцять шість гривень 85 коп.).

Реалізувавши у повному обсязі свій спільний із ОСОБА_5 прямий протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме належним ОСОБА_7 автомобілем «BMW 320І» д/з НОМЕР_1 , ОСОБА_8 сів у зазначений транспортний засіб, а ОСОБА_5 за кермо автомобіля Ford Probe» з н/з НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), та разом залишили місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на 322 126, 85 грн.

10 грудня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

У судовому засіданні слідчим суддею досліджені, зокрема, такі документи з метою встановлення причетності/непричетності ОСОБА_5 до вчинення злочину у якому він підозрюється, а саме протоколом допиту потерпілого; протоколом допиту свідка; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; висновком експерта; протоколами огляду речей та перегляду відеозапису; протоколами допиту свідків .

На підставі сукупності досліджених документів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що дійсно могли мати місце обставини про які зазначає орган досудового розслідування і що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_5 .

Слідчий суддя наголошує, що стандарт «обґрунтованості підозри» не вимагає існування доказів, достатніх для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. При вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Отже вказане може бути підставою для обрання запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування таких ризиків:

- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;

- ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризики переховування від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні слідчий обґрунтовує: тяжкістю злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ; не має стійких соціальних зв`язків, не працює та не навчається; місце знаходження речей та предметів, які мають суттєве значення для досудового розслідування не встановлено; деякі свідки у кримінальному провадженні особисто знайомі із підозрюваним.

Оцінюючи доводи щодо існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, який є особливо тяжким злочином відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінуються у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Обґрунтованим вважає слідчий суддя і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя, у першу чергу, виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Крім того, обґрунтованість цього ризику підтверджується ще й тим, що органом досудового розслідування на цей встановлені не усі свідки, яким можуть бути відомі відомості про обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

У контексті існування цього ризику слідчий суддя також враховує ту обставину, що ОСОБА_5 , будучи знайомий зі свідками має вплив на них.

У контексті встановлених обставин та взаємозв`язків між особами щодо яких здійснюється досудове розслідування слідчий суддя вважає доведеною обставину існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є підставою для обрання запобіжного заходу.

Щодо не можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до наведеної норми, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 ; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри; доведення стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що цих обставин, у сукупності із наданими документами достатньо для того, щоб обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу, достатніх документів на спростування доводів, наведених слідчим та прокурором в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, сторона захисту не надала. Так само, як і не надала документів, які мають враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

З огляду на ці обставини відсутні підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без внесення застави.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Так, з урахуванням того, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відсутність у ОСОБА_5 будь-яких доходів, також те, що злочин вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати у рамках кримінального провадження № 0001112 від 09.07.2020 р. до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.02.2021 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1