Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3467/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2020 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор просить вище зазначену ухвалу скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_10 грунтовно підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є нетяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи особою, яка притягується до кримінальної відповідальності за умисні злочини, підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований до раніше не судимої особи, якій повідомлено про підозру в іншому кримінальному провадженні. Однак, 30.06.2020 ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000225 від 09.03.2020 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_12 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років. Окрім того ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, особистого господарства не веде.

Щодо наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_10 може впливати на свідків, то даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання свідків, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань, що негативно впливатиме на досудове розслідування вказаного факту.

Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2020 року клопотання задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 17 вересня 2020 року.
Заборонено ОСОБА_8 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Зобов`язано ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою слідчого до Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого. Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 17.09.2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до норм ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вище вказаних вимог КПК України.
Відповідно до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений слідством час, місці та спосіб, придбав металевий кастет, який є холодною зброєю та достовірно знаючи, що без передбаченого законом дозволу носіння холодної зброї заборонено, незаконно, у порушення розділу II п.п.8.1 та 8.11 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.10.2017, незаконно носив, тобто вчиняв дії щодо переміщення та транспортування кастету, а саме перевозив його в салоні автомобіля марки «Opel» модель «Caddet» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на задньому пасажирському сидінні, в боковій кишені куртки до 18 години 13 хвилин 29.05.2020 року.

29 травня 2020 року, в період часу з 18 год. 13 хв. по 19 год. 59 хв. під час проведення огляду місця події, на проїжджій частині дороги по вул. С. Кемського, в м. Коростень, Житомирської області, навпроти будинку №56 в салоні автомобіля марки «Opell» Caddet реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено з заднього пасажирського сидіння куртку, в боковій кишені якої знаходився кастет, який відповідно до висновку експерта від 11.06.2020 року є різновидом холодної зброї ударно-дробильної дії - кастетом, який виготовлений промисловим способом, який ОСОБА_10 , носив без передбаченого законом дозволу.

Відомості за даним фактом 30.05.2020 слідчим СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000517 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Таким чином у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 28.12.2017 притягується до кримінальної відповідальності за ст.ст. 187 ч. 2, 186 ч. 2 КК України Коростенським ВП ГУНП в Житомирській області, 02.03.2018 направлено обвинувальний акт в Коростенський міськрайонний суд, який на даний час перебуває на розгляді суду.

Санкція частини 2 статті 263 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до трьох років та відповідно до ч.4 ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

17 липня 2020 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_12 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході розслідування належними та допустимими доказами, а саме: протоколом огляду місця вчинення злочину від 29.05.2020, предметом схожим на кастет, який було вилучено; показами свідків; висновком судової експертизи зброї; повідомленням про підозру ОСОБА_11 від 17.07.2020; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, 30 червня 2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 09.03.2020 року за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.187, ч.3 ст. 289, ч.1 ст.263 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування інших більш м`яких запобіжних засобів не може запобігти вказаним ризикам.

Слідчим суддею належно перевірено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.
При обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, а саме, що ОСОБА_8 є особою молодого працездатного віку, має родину, місце реєстрації та постійного проживання, міцні соціальні зв`язки, є раніше не судимим.
На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Таким чином, зазначений запобіжний захід, яким підозрюваному заборонено цілодобово залишати житло за місцем його проживання, є співмірним з існуючими ризиками та відповідає викладеним обставинам у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, прокурором не надано доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризику або ризикам, а також вони відсутні і в матеріалах провадження.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відсутність належних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії суддів саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2020 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 17 вересня 2020 року з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :