г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3960/19
Номер провадження 1-кс/213/658/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Кривому Розі, громадянина України, освіта базова вища, одруженого, неповнолітніх дітей не має, працює машиністом млинів РЗФ-1 ПрАТ «ІнГЗК», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, заявлене у рамках кримінального провадження №0000932,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, в якому зазначив, що в провадженні слідчого відділу Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000932 від 01.09.2019, за ознаками ч.1 ст.121 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_6 01.09.2019 приблизно о 02.00 годині, знаходився в приміщенні клубу «Аттіла», який розташований по вул. Каткова, 26 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, де між ним та ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли, відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_6 , діючи з метою спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з мотивів особистої неприязні до нього, не переслідуючи при цьому за мету заподіяти йому смерть, умисно зі значною силою завдав останньому одного удару лівою рукою, стиснутою у кулак, в передню частину обличчя в ділянку лобу ліворуч.

Від отриманого удару в обличчя потерпілий ОСОБА_7 втратив свідомість та впав на підлогу танцювального майданчику.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_6 , спрямованих на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №4 від 17.01.2020 та висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №61-Д від 06.04.2020 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма: лінійний перелом кісток черепу, лінії якого починаються в області лобної кістки ліворуч у вигляді двох ліній, з переходом на сагітальний шов, забій мозку ІІІ ступеню, численні, контузійні геморагічні вогнища тім`яних, лобній та виличних частках; внутрішньо-мозкова гематома лівої лобної долі, субарахноїдальні крововиливи. Перебіг черепно-мозкової травми ускладнився розвитком афазії, вираженими критико-когнітивними порушеннями, правобічним геміпарезом до глибокого в правій верхній кінцівці, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, які є небезпечними для життя в момент заподіяння. З акту №616440 огляду медико-соціальною експертною комісією №616440 ОСОБА_7 встановлена ІІ група інвалідності від загального захворювання. Згідно з мп.2.13.3 Наказу МОЗ України №420 від 05.06.2020 ІІ група інвалідності відповідає 65-80% втрати працездатності.

28.07.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та таке, що спричинило інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

У клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення застави.

Необхідність застосування саме такого виду запобіжного заходу слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та можливістю його переховування від органів досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили задовольнити, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який він може бути засудженим до позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому, побоюючись засудження його до реального терміну покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні в разі обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу. Слідчий зазначив, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від суду. Прокурор, посилаючись на рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», просив врахувати суспільні наслідки, наслідки, які настали для потерпілого, у якого двоє неповнолітніх дітей по суті залишились без годувальника.

Підозрюваний проти обставин, викладених в клопотанні слідчого, не заперечував, пояснив, що дійсно вночі 01 вересня 2019 року він з другом був на дискотеці, між ним та потерпілим ОСОБА_7 відбулася сварка через претензії останнього. Згодом потерплий знову підійшов до нього та почав висловлюватись нецензурною лайкою, і він, не переслідуючи мету заподіяти потерпілому смерть або тяжкі ушкодження, наніс один удар по обличчю останнього долонею, від якого той впав на підлогу. Він намагався надати потерпілому допомогу, відливав водою, чекав приїзду швидкої медичної допомоги. Вину визнає частково, проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під варту заперечував, просив врахувати, що він працює за графіком день-ніч, але має можливість працювати лише вдень, зазначив, що має бажання відшкодувати шкоду, а також те, що має вагітну дружину, переховуватись від слідства наміру не має.

Захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, просила обрати ОСОБА_6 домашній арешт в нічний час доби - з 21.00 до 07 години ранку, оскільки клопотання слідчого вмотивовано лише одним ризиком можливістю переховування від слідства та суду, але доказів наявності такого ризику немає. Просила врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, очікує на народження дитини, тобто має міцні соціальні зв`язки, а тому не буде ухилятися від слідства та суду.

Заслухавши пояснення підозрюваного, захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

За змістом статей 131, 132, 176, ч.2 ст.177, ч.1 ст.194 КПК України запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявності хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно зі ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлена наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується наданими суду письмовими матеріалами кримінального провадження, та його поясненнями в суді.

Разом з тим, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце роботи, характеризується задовільно, одружений, сім`я очікує народження дитини, що вказує на наявність у останнього міцних соціальних зв`язків.

При цьому слідчий суддя враховує, що до клопотання не додано жодних доказів на підтвердження можливості підозрюваного ухилятися від слідства та суду, та не доведено про це в суді.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

ЄСПЛ у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, в свою чергу, повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Як зазначено в п.143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, за яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Приймаючи до уваги, що обставини, які були встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , є недостатніми для переконання, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам вчинення підозрюваним дій, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), а також, ураховуючи обставини, визначені ст.178 КПК України (постійне місце мешкання, наявність родини та місця роботи, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків), суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування до нього запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, визначивши строк дії даної ухвали, а саме два місяці, з покладенням на підозрюваного обов`язків прибувати до слідчого та суду за викликом; не відлучатися за межі міста без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Посилання прокурора на тяжкі сімейні обставини в родині потерпілого не можуть бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Також слідчий суддя критично ставиться до посилань сторони обвинувачення щодо суспільного резонансу діяння, оскільки з часу події минуло одинадцять місяців, доказів публікації в засобах масової інформації суду не надано, за весь цей час підозрюваний не ухилявся від явки до слідчого, не змінював місце мешкання, не заперечував обставини подій, а тому цей довод також не може бути розцінений як об`єктивна та вагома підстава для обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу.

Зважаючи на те, що підозрюваний офіційно працює, бажає відшкодовувати потерпілому матеріальну шкоду, раніше засудженим не був, має сім`ю, а також, враховуючи, що слідчим не доведено ризик переховування останнього від досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який на думку суду, буде достатнім для здійснення контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 .

За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись статтями 132, 176-179, 182, 183, 194, 197, 206 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів, тобто по 26 вересня 2020 року.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час доби з 21.00 години до 07.00 години.

Зобов`язати ОСОБА_6 :

- прибувати до слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, та Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за викликом;

- не відлучатися за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити до Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для постановки ОСОБА_6 на облік та здійснення контролю за виконанням ним ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1