печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22 листопада 2019 року про видачу особи (екстрадиція),-
ВСТАНОВИВ:
06 червня 2020 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22 листопада 2019 року про видачу особи (екстрадиція). В обґрунтування поданої скарги зазначено, що 22 листопада 2019 року першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_6 винесено Постанову про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 КК РФ. Оскаржувана постанова є незаконною, підстав для видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації немає, крім того видача скаржника для притягнення його до кримінальної відповідальності до РФ не буде відповідати міжнародним правовим нормам, чим будуть порушені гарантії його прав та свобод, його кримінальне переслідування на території РФ несе реальну загрозу свавільної поведінки з боку правоохоронних органів. У випадку видачі його до РФ, існує реальна загроза позбавлення права ОСОБА_4 на розгляд його справи неупередженим судом. У ОСОБА_4 наявні обґрунтовані, реальні побоювання стати жертвою беззаконня РФ. Держави, де його здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства, приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань. Представник особи, яка звернулась зі скаргою адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні подану скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив скаргу задовольнити. Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, просила відмовити. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали скарги, приходжу до висновку про те, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. У провадженні другого відділу з розслідування особливо важливих слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації по Брянській області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто розкрадання чужого майна шляхом обману, вчинене організованою групою, в особливо великому розмірі, - 17 епізодів), ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто розкрадання чужого майна шляхом обману, вчинене організованою групою, у великому розмірі, - 1 епізод) КК Російської Федерації. Постановою Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 03.08.2012 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно ч.1 ст.590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Відповідно до ч.4 ст.590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Статтею 591 КПК України передбачено порядок оскарження рішення про видачу особи (екстрадицію). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Відповідно до наданих слідчому судді матеріалів, до Генеральної прокуратури України 04.07.2014 надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальному відповідальності. Запит російської сторони та інші документи про видачу оформлено відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, якими врегульовано відносини між Україною та Російської Федерації з питань екстрадиції. Згідно із запитом зазначена особа є Громадянином Російської Федерації. ОСОБА_4 затримано на території Одеської області 04.06.2014 у зв`язку із розшуком російськими правоохоронними органами. Приморським районним судом м. Одеси 05.06.2014 до нього застосовано тимчасовий арешт, який 09.07.2014 цим же судом припинено. ОСОБА_4 повторно затримано, однак Приморським районним судом м. Одеси 11.07.2019 відмовлено у задоволенні екстрадиційного арешту та звільнено його з-під варти. Апеляційним судом Одеської області 17.07.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку і діє до теперішнього часу. За зверненням ОСОБА_4 про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, Головним управлянням ДМС України в Одеській області 03.11.2014 прийнято рішення про відмову в наданні такого статусу. Одеським окружним адміністративним судом 24.06.2015 у задоволенні позовної заяви про скасування цього рішення відмовлено. Одеським апеляційним адміністративним судом 19.08.2015 скасовано рішення суду першої інстанції та ГУ ДМС України в Одеській області зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами повторного розгляду заяви ДМС України 09.03.2016 відмовлено ОСОБА_4 у наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Зазначене рішення Одеським окружним адміністративним судом 26.09.2016 скасовано і ДМС України зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_4 з указаних питань. Одеським апеляційним адміністративним судом 14.12.2016 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою залишено без задоволення адміністративний позов ОСОБА_4 . Генеральною прокуратурою України 25.01.2017 прийнято рішення про видачу до Російської Федерації ОСОБА_4 для вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації. Малиновським районним судом м. Одеси 13.03.2017 постанову про видачу скасовано з огляду оскарження ОСОБА_4 в касаційному порядку рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016. Верховним Судом 22.10.2019 постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 залишено без змін. Таким чином, ОСОБА_4 повною мірою скористався відповідно до законодавства України правом на судове оскарження рішень про відмову в наданні йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. За повідомленням уповноважених органів України, вказана особа не є громадянином України, до кримінальної відповідальності та території України не притягується, за станом здоров`я може етапуватися. Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 на території Російської Федерації, відповідають ч. 4 ст. 190 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року. Отже, доводи адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про те, що при прийнятті постанови не враховані обставини, що життю, здоров`ю та свободі останнього загрожує небезпека у Російській Федерації, суд не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах дослідженої справи. Відповідно до ч.4 ст. 591 КПК України при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію). Відомостей про вчинення ОСОБА_4 злочинів політичного характеру, висновок не містить, вчинені ним злочини не належать до військових злочинів і не мають політичного характеру. Будь-яких належних доказів на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_4 було чи буде піддано політичним переслідуванням, суду не надано. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , подану в порядку ст.591 КПК України на постанову першого заступника Генеральної прокуратури ОСОБА_6 від 22 листопада 2019 року про видачу особи (екстрадицію), дійшов до висновку про законність заступника Генеральної прокуратури ОСОБА_6 від 22.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_4 до Російської Федерації. За вказаних обставин приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 . На підставі викладеного, керуючись ст.591 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22 листопада 2019 року про видачу особи (екстрадиція) відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали буде проголошений 07.12.2020 року о 13-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1