Справа № 492/579/19
Провадження № 1-кп/513/13/20
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_9 , інспектора сектору ювенальної превенції Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата Одеської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000035 від 19.01.2019 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселий Кут Арцизького району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, учня ДНЗ "Арцизький професійний аграрний ліцей", з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 19 червня 2018 року вироком Арцизького районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.104, 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 17 січня 2019 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 січня 2019 року приблизно о 02 годині неповнолітній ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, пройшов до вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_11 , де через незачинені на замок вхідні двері вказаної квартири проник всередину та пройшов до приміщення кухні, де із зовнішньої кишені куртки, яка висіла на відкритих дверях до іншої кімнати квартири, таємно, умисно викрав банківську картку "Приватбанку" № НОМЕР_1 ОСОБА_11 , яка згідно пункту 1.4 частини 1 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" є держателем електронного платіжного засобу, тобто фізичною особою, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу, крім того, відповідно до п. 4 розділу II Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 05.11.2014 №705, є користувачем вказаної банківської картки, як платіжного засобу.

Таким чином, ОСОБА_7 викрав банківську карту ОСОБА_11 , що належить АТ КБ "ПриватБанк" та згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківським платіжним інструментом, тобто засобом, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів, вказана платіжна картка як платіжний інструмент є засобом доступу до банківських рахунків та повністю відповідає визначенню поняття офіційний документ.

Отже, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 14 січня 2019 року, приблизно, о 15 годині, неповнолітній ОСОБА_7 будучи запрошеним потерпілою ОСОБА_12 до свого житла, перебуваючи у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_4 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_12 , з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, таємно, повторно, умисно, викрав зі столу у приміщенні кухні мобільний телефон потерпілої марки «Samsung Galaxy J1 mini», корпус чорного кольору, вартістю 840 гривень, з встановленою сім-картою мобільного оператора "Київстар" НОМЕР_2 , вартістю 30 гривень, на рахунку якої не було грошей, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 870 гривень. Після чого вийшов з приміщення кухні та вказаного будинку, заволодівши майном потерпілої, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 вину визнав, щиро розкаявся, не оспорював кваліфікацію вчинених кримінальних правопорушень. Пояснив, що 01 січня 2019 року він був в гостях у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 , де разом з господарями, своїм братом ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 святкував Новий Рік. Після опівночі до вказаного будинку прийшла ОСОБА_11 , яка проживає по сусідству по АДРЕСА_5 . Через деякий час він почув, як ОСОБА_18 сказала, що забула зачинити вхідні двері до своєї квартири, та пішов до квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_11 . Вхідні двері не були зачиненими і він увійшов до квартири, пройшов до приміщення кухні, де побачив, що на відкритих дверях до іншої кімнати висить куртка. Він почав перевіряти кишені куртки, та у зовнішній кишені знайшов банківську картку "ПриватБанку", поклав собі до кишені, щоб згодом зняти з неї грошові кошти, вийшов з квартири та пішов додому. Наступного дня платіжну карту він повернув ОСОБА_18 на її вимогу.

14 січня 2019 року після обіду, точний час назвати не може, він пішов в гості до своєї знайомої ОСОБА_12 , яка проживає у будинку АДРЕСА_4 . На її запрошення він зайшов до приміщення кухні. Через декілька хвилин потерпіла вийшла, щоб приготувати йому каву. На столі він побачив мобільний телефон «Samsung Galaxy J1 mini», чорного кольору. Скориставшись тим, що його ніхто не бачить, він викрав телефон та вийшов з будинку потерпілої. Мобільний телефон повернуто потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_12 була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі ( т.1 а.с.241).

Представник потерпілого АТ "ПриватБанк" ОСОБА_19 був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув (т.2 а.с.105).

Вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що вона проживає в будинку АДРЕСА_6 , по сусідству з нею у будинку АДРЕСА_1 , по цій же в улиці, проживає ОСОБА_7 , тому вона його добре знає. 31 грудня 2018 року Новий рік вона зустрічала разом з онукою та дочкою ОСОБА_11 за місцем проживання останньої у квартирі АДРЕСА_3 . Після опівночі дочка пішла в гості до сусідки ОСОБА_13 , вхідні двері не зачиняла, а вона з внучкою лишилася в квартирі відпочивати. Приблизно о 02 годині вона почула якійсь звук та зрозуміла, що хтось чіпає куртку, яка висіла на незачинених дверях спальні. Вона подумала, що повернулась їх дочка та спитала: "Свєта, це ти?". Їй відповіли "Так", але по голосу вона впізнала, що це ОСОБА_7 . Вранці вона сказала дочці, що вночі ОСОБА_7 приходив до квартири, дочка перевірила кишені куртки і виявила, що пропала платіжна карта "ПриватБанку" .

Показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_3 разом з неповнолітньою дочкою. 31 грудня 2018 року до них прийшла в гості її мати ОСОБА_20 і вони всі разом святкували Новий Рік. Після опівночі вона пішла в гості до сусідки ОСОБА_13 , вхідні двері своєї квартири на ключ не зачиняла, а ОСОБА_20 з дитиною лишилися в квартирі відпочивати. В гостях у ОСОБА_21 та ОСОБА_14 були інші сусіди, у тому числі ОСОБА_7 . Під час спілкування вона сказала, що забула зачинити вхідні двері до своєї квартири. Через деякий час ОСОБА_7 пішов, а вона лишилась. Приблизно через годину вона повернулась до своєї квартири та лягла відпочивати. Вранці її мати ОСОБА_20 розповіла, що вночі до квартири заходив ОСОБА_7 , його мати впізнала по голосу. Вона одразу перевірила кишені куртки, яка висіла на відкритих дверях у спальню, та виявила, що з кишені пропала банківська картка "ПриватБанку". Вона одразу знайшла ОСОБА_7 , який зізнався у крадіжці та повернув платіжну картку "ПриватБанку". Претензій до ОСОБА_7 у неї немає.

Показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що у 2019 році на Старий Новий Рік разом із ОСОБА_7 вранці він ходив посівати до ОСОБА_12 . Вона їх пригостила і вони пішли. Наступного дня свідка викликали до сільської ради, де йому стало відомо, що у той же день ОСОБА_7 ще раз ходив до ОСОБА_12 та викрав її мобільний телефон.

У тому ж році на Старий Новий Рік разом із ОСОБА_7 він ходив посівати до ОСОБА_22 . Вона їх пригостила і вони пішли. Наступного дня свідка викликали до сільської ради і йому стало відомо, що у той же день ОСОБА_7 ще раз ходив до ОСОБА_12 та викрав її мобільний телефон.

Показаннями свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що з 2017 року він навчається разом з ОСОБА_7 на одному курсі у першій групі Арцизького аграрного ліцею, та проживав разом з ним в одній кімнаті гуртожитка. На початку 2019 року він побачив у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J1 mini», приблизно через 3-4 тижні з`ясувалось, що ОСОБА_7 його вкрав.

Витягами з ЄРДР № 0000035 від 19.01.2019 року про крадіжку мобільного телефону та № НОМЕР_3 від 28.01.2019 року про викрадення платіжної картки "Приват Банку" (т. 2 а.с.124, 125).

Заявою ОСОБА_12 про крадіжку мобільного телефона (т. 2 а.с.121).

Заявою представника потерпілого АТ "Приват Банку" ОСОБА_19 про крадіжку платіжної карти "ПриватБанку" та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності (т.2 а.с.123).

Протоколом огляду місця події квартири АДРЕСА_3 , під час якого встановлено, що на дверях до приміщення житлової кімнати висить куртка жіноча темно-зеленого кольору з хутром чорного кольору на капюшоні. Зі слів ОСОБА_11 в кишені цієї куртки 31.12.2018 року вона залишила свою банківську картку, а наступного дня виявила відсутність банківської картки. Зазначену картку 01 січня 2019 року їй повернув ОСОБА_7 . Під час огляду вилучена банківська картка "ПриватБанку" № НОМЕР_1 та виписка по картці (т. 2 а.с. 129-134).

Протоколом огляду мобільного телефону марки "Samsung Galaxy J1 mini", корпус чорного кольору, сім-карти та картонної коробки від телефону (т. 2 а.с.140-144).

Таблицями ілюстрацій до протоколів огляду (т. 2 а.с. 135, а.с.145-154).

Висновком товарознавчої експертизи № 19-909, відповідно до якого ринкова вартість станом на 14.01.2019 року мобільного телефону марки "Samsung Galaxy J1 mini", корпус чорного кольору складає 840 гривень, сім-карти мобільного оператора "Київстар" 30 гривень (т. 2 а.с.162-166).

Розписками про отримання карти "ПриватБанку" № НОМЕР_1 , та про отримання мобільного телефону марки "Samsung Galaxy J1 mini", корпус чорного кольору (т. 2 а.с.138).

Постановами про визнання речовими доказами: карти "ПриватБанку" № НОМЕР_1 , виписки по картці (рахунку), мобільного телефону марки "Samsung Galaxy J1 mini", корпус чорного кольору з сім картою мобільного оператора "Київстар" (т. 2 а.с.136, 155).

Оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів є достатньою для визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, та ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За положеннями ст.12 КК України вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України є кримінальним проступком, а передбачене ч.2 ст.185 КК України - не тяжким злочином.

Крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, суд відповідно до ст.103 КК України враховує умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці.

Так, вивченням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він вчинив кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину та щиро розкаявся, завдана потерпілим шкода повністю відшкодована, посередньо характеризується за місцем проживання; за місцем навчання характеризується негативно, прогулює уроки без поважних причин, з`являється у гуртожитку "Арцизького професійного аграрного ліцея" у нетверезому стані, на бесіди вихователя не реагує; за рішенням суду його батьки були позбавленні батьківських прав щодо нього; він приіжджає до біологічного батька, який не має на нього впливу; перебуває на обліку служби у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області та на профілактичному обліку Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Згідно ч.4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Оскільки рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, передбачену у частині 2 статті 185 КК як ознаку кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК суд не може ще раз врахувати рецидив злочинів при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Отже, обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно досудової доповіді Саратського районного сектору з питань пробації Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, існує середній фактор ризику щодо скоєння повторних злочинів неповнолітнім ОСОБА_24 . Виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 159-166).

Проте, суд критично оцінює досудову доповідь, оскільки вказані висновки спростовуються дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування положень ст.ст.75, 104 КК України, а також ст.69 КК України, тобто для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та для призначення більш м`якого покарання.

Санкція ч.1 ст. 357 КК України встановлює покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років. Частиною 3 ст. 61 КК України визначено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх. За положеннями частини 1 ст.99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. З врахуванням майнового стану неповнолітнього ОСОБА_7 , який отримує стипендію, суд вважає за необхідне за ч.1 ст. 357 КК України призначити йому покарання у виді мінімального штрафу.

За ч. 2 ст.185 КК України обвинуваченому належить призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції зазначеної статті та з урахуванням пункту 2 частини 3 ст.102 КПК України, відповідно до якого покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за нетяжкий злочин - на строк не більше чотирьох років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим

З урахуванням характеру і ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки кримінальні правопорушення, за які він засуджується даним вироком ОСОБА_7 вчинив до постановлення стосовно нього вироку Біляївського районного суду Одеської області від 17 січня 2019 року, суд приходить до висновку, що остаточне покарання належить призначити ОСОБА_7 відповідно до ч.4 ст.40 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково складання призначених покарань.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не застосовувати.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 07 лютого 2019 року, на майно: банківську картку "ПриватБанку" № НОМЕР_1 та виписку по картці № НОМЕР_1 , а також арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року на майно: мобільний телефон марки "Samsung Galaxy J1 mini" з сім-картою мобільного оператора "Київстар" та картонну коробку від мобільного телефону.

Речові докази банківську картку "ПриватБанку" № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки "Samsung Galaxy J1 mini", корпус чорного кольору залишити власникам.

За змістом частин 1, 3 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілої), за власною ініціативою має право зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю. У разі звільнення від оплати процесуальних витрат відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці, є учнем ДНЗ "Арцизький професійний аграрний ліцей", отримує стипендію, проживає у гуртожитку, не працює.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_7 , керуючись положеннями частин 1,3 ст.119 КПК України, суд вважає за необхідне звільнити його від сплати процесуальних витрат на залучення експерта в розмірі 2145 гривень та компенсувати вказані витрати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі частини 4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та невідбутого покарання, яке призначено за попереднім вироком Біляївського районного суду Одеської області від 17 січня 2019 року, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази: банківську картку "Приватбанку" № НОМЕР_1 залишити ОСОБА_11 , мобільний телефон марки "Samsung Galaxy J1 mini", корпус чорного кольору залишити ОСОБА_12 .

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Звільнити ОСОБА_7 від сплати на користь держави процесуальних витрат на залучення експерта в розмірі 2145 (дві тисячі сто сорок п`ять) гривень.

Компенсувати процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 2145 (дві тисячі сто сорок п`ять) гривень за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вирок суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1