КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 13 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року,

за участі: власника майна її представника адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , яке погоджено начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення огляду за адресою: Київська область, селище Гатне, вул. Абрикосова, поблизу будинку № 12, а саме на:
- автомобіль марки HONDA ACCORD синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 ,
- автомобіль марки Mersedes-Benz CLK208, сріблястого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки HONDAACCORD синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, постановити нову, якою відмовити в цій частині у задоволенні клопотання слідчого.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, постановлену з порушенням вимог КПК України, без урахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні та без належної оцінки представленим слідчим обґрунтувань і відсутності належних і допустимих доказів.
Зокрема, в порушення майнових прав ОСОБА_5 та вимог чинного кримінального процесуального закону, оскаржуваною ухвалою безпідставно накладено арешт на автомобіль марки Honda Accord, без будь-якого обґрунтування та пред`явленняреальних доказів, що свідчать про необхідність накладення арешту.
Із матеріалів кримінального провадження не вбачається, яке відношення вилучений транспортний засіб та його власник має до протиправної поведінки підозрюваних.
Вилучений автомобіль перебуває у постійному особистому користуванні ОСОБА_5 , як власника, при цьому наявні в матеріалах кримінального провадження фото з дорожніх камер спостереження зроблені в межах м. Києва, свідчать про переміщення автомобіля в значній віддаленості від місць скоєння злочинів, які скоєні на території Київської області. ОСОБА_5 використовує арештований транспортний засіб, в межах м. Києва, в особистих цілях, зокрема, відвідує рідних та близьких за якими доглядає.
Окрім того, як стверджує апелянт, в порушення вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого відсутнє будь-яке обґрунтування необхідності арешту автомобіля що належить ОСОБА_5 , не зазначено яке відношення має вилучений автомобіль до вчинених злочинів та підозрюваних осіб та, зокрема, якими фактами це підтверджено. До клопотання слідчого не долучено жодного доказу, яким обґрунтовано використання автомобіля ОСОБА_5 під час скоєння злочину.
Окрім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого надійшло до суду лише 03 червня 2020 року, тобто через 7 днів після того, як 28 травня 2020 року складено протокол огляду та вилучено автомобіль.
Вказаний транспортний засіб вилучено в день проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_1 ), якому 29 травня 2020 року вручено підозру.
ОСОБА_5 , як власник автомобіля, доглядає за своїми близькими родичами, що перебувають у похилому віці і потребують постійного догляду, зокрема, забезпечення медичними препаратами і продуктами першої необхідності, а тому потребує його використання.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу і просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням в київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 січня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000009, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

28 травня 2020 року, на підставі ст. 237 КПК України, у присутності двох понятих в період часу з 11 години 35 хвилини по 17 годину 40 хвилини, на ділянці місцевості за адресою: Київська область, селище Гатне, вул. Абрикосова, поблизу будинку № 12 проведено огляд, в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль марки HONDA ACCORD синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та автомобіль марки «Mercedes - Benz» CLK 208, сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_9 .
Вказані транспортні засоби виявлено та вилучено за адресою проживання підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_10 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року надано дозвіл старшому слідчому СУ ГУ НП в Київській області на проведення у в рамках вказаного кримінального провадження огляду та вилучення вищезазначених автомобілів.
29 травня 2020 року старший слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час проведення огляду за адресою: Київська область, селище Гатне, вул. Абрикосова, поблизу будинку № 12, а саме на: автомобіль марки HONDA ACCORD синього кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та автомобіль марки «Mercedes-Benz» CLK 208, сріблястого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року вказане клопотання задоволено.
Однак, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді, виходячи з наступного.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Однак зазначених вимог закону слідчим суддею та слідчим, який звернувся із клопотанням про арешт майна, не дотримано.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчим не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання та не оцінено ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення огляду за адресою: Київська область, селище Гатне, вул. Абрикосова, поблизу будинку № 12, а саме автомобіль марки HONDA ACCORD синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , слідчий повинен зазначити, яке відношення до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України має це майно.
Однак, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене майно, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, надані до суду матеріали провадження не містять.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яка міститься в матеріалах судового провадження (а.с. 76), автомобіль марки HONDA ACCORDсинього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , яка немає процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000009, в межах якого накладено арешт на автомобіль.
Дослідивши надані матеріали, колегія суддів не знаходить обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що вказаний автомобіль, який належить ОСОБА_5 , може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні № 0000009.
Відтак, посилання на те, що автомобіль марки HONDA ACCORD є речовим доказом, є формальними, оскільки не зазначено за якими саме ознаками вказаний автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.
Наведене свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у цій частині у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 ,- задовольнити .
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року, в частині задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погодженого начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та накладення арешту на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення огляду за адресою: Київська область, селище Гатне, вул. Абрикосова, поблизу будинку № 12, а саме на: автомобіль марки HONDA ACCORD синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в частині задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погодженого начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та накладення арешту на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення огляду за адресою: Київська область, селище Гатне, вул. Абрикосова, поблизу будинку № 12, а саме на: автомобіль марки HONDA ACCORD синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , - відмовити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11сс/824/3526/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції ОСОБА_11

Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_1