Справа № 570/3610/20
Номер провадження 1-кс/570/936/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю слідчого ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) клопотання слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 , погоджене з прокуроромРівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000913відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьомуобґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, слідчий просить обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави у 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання повністю і по аналогічних мотивах та пояснили суду про обставини, вказані у ньому.
Підозрюваний та захисник заперечують проти клопотання та просять обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту по місцю проживання. При цьому власну позицію мотивують тим, що в клопотанні відсутні достатні дані, які б свідчили про наявність ризиків та зазначають, що немає доказів, які свідчили б про необхідність застосування запобіжного заходу лише у виді тримання під вартою.

Заслухавши їх думку, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для ухвалення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Згідно клопотання, ОСОБА_4 , на початку червня 2020 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи в автомобілі «AUDI», моделі «A4», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_1 , червоного кольору, який знаходився на території ферми в с.Тайкури Рівненського району Рівненської області, маючи прямий умисел, спрямований на статеві зносини з ОСОБА_7 , 2005 р.н., яка не досягла шістнадцятирічного віку, достовірно знаючи про її вік та незважаючи на це, за взаємною згодою з останньою, без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погрози застосування до неї такого насилля, вступив з нею у природні статеві зносини.
Крім того, ОСОБА_4 на початку червня 2020 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в автомобілі «AUDI», моделі «A4», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_1 , червоного кольору, який знаходився на території ферми в с.Тайкури Рівненського району Рівненської області, будучи достовірно обізнаним про малолітній вік ОСОБА_8 , 2007 р.н., діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої з використанням геніталій.

14 вересня 2020 року за даним фактом зареєстроване кримінальне провадження за ч.4 ст.152, ч.1 ст.155 КК України.

17 грудня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.155, ч.4 ст152 КК України.

Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Ст.29 Конституції України гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно з ст.177 КПК України їх основною метою є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Ст.194 КПК України зобов`язує встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу. Аналогічні положення відображене в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року №4.

Ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язує слідчого суддю встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозра у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення грунтується на зібраних під час досудового слідства доказах:
- протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 із застосуванням відеозапису від 15 вересня 2020 року;
- висновком судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_8 №701 від 15 вересня 2020 року;
- протоколом слідчого експерименту за участі малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 25 вересня 2020 року із застосуванням відеозапису;
- протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 зі застосуванням відеозапису від 17 вересня 2020 року;
- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №708 від 22 вересня 2020 року;
- протоколом слідчого експерименту за участі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 25 вересня 2020 року із застосуванням відеозапису;
- протоколом огляду мобільного телефону малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 17 вересня 2020 року;
- протоколом огляду аудіозапису з мобільного телефону малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 03 листопада 2020 року;
- висновком експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відеозвукозапису №6982/6983 від 08 грудня 2020 року;
- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 від 17 вересня 2020 року;
- протоколом огляду мобільного телефону неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 28 жовтня 2020 року;
- інформацією, вилученою в оператора мобільного зв`язку ПАТ «Київстар» з інформацією про з`єднання абонентів мобільного зв`язку, зокрема малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_9 .

Дані докази під час розгляду клопотання об`єктивно досліджені щодо їх допустимості та узгодженості між собою, сумнівів у суду не викликають.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що він раніше судимий за ч.1 ст.155 КК України, не має сталих соціальних зв`язків, може безперешкодно виїхати з місця проживання, усвідомлюючи реальність покарання за вчинений особливо тяжкий та нетяжкий злочини,та, як наслідок, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Будучи засудженим до покарання із застосуванням ст.75 КК України, на шлях виправлення не став, а знову вчинив новий умисний злочин, що дає підстави вважати про можливе продовження ним злочинної діяльності в подальшому.

Крім цього, всі докази, зокрема і речові, ще не встановлені і відповідно не досліджені, а тому ОСОБА_4 будучи обізнаний про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду.

Підозрюваний, будучи обізнаний про коло осіб кому відомо чи може бути відомо про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема знаючи місце проживання малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , яка проживає з ним на одній вулиці, неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , неповнолітніх та малолітніх свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 шляхом умовлянь, вчинення тиску та /або будь-яким іншим чином може вплинути на цих осіб з метою зміни показань як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді.

Разом з тим, вважаю, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст.177 КПК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного в їх сукупності, характер правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, які свідчать на користь недоведеності наявності об`єктивних ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та перешкоджання встановленню істини у справі.
Таким чином, клопотання, що надійшло до суду, не в повній мірі відповідає вимогам КПК України, тому у його задоволенні необхідно відмовити, разом з тим, необхідно вирішити питання запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім.
Враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, зокрема його вік, наявність на утриманні пятьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є малолітніми, репутацію, офіційне працевлаштування, а також тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання виннуватим у кримінальному правопорушенні, з врахуванням обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та є необхідним для того, щоб забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Органами процесуального закону встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. До цього переліку, зокрема, віднесено відповідні ухвали слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Виходячи із системного аналізу положень ст.309 КПК та враховуючи вимоги ст.181 КПК, вважаю що поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, а й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід.
Таким чином, слідчий суддя, постановивши ухвалу, фактично застосував запобіжний захід у виді домашнього арешту, така ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тайкури Рівненського району Рівненської області, проживаючого поАДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту до 18 лютого 2021 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не залишати місце свого постійного проживання по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду з 19 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби,

3) утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1