Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/57/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.186 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2021 року, якоюстосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, утриманців не має, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази:
- 25.06.2013 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 02.02.2018 року;
- 14.08.2019 році Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 2 роки,
застосовано запобіжний захід у вигляді вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000297,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, строком на шістдесят днів, а саме до 14.00 год. 26.03.2021 року, з визначенням застави у сумі 79450 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_9 звернулася до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській областізнаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 20000297,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 26 січня 2021 року близько 13 год. 40 хв., спільно з ОСОБА_10 вчинив дії кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 186 КК України. Матеріальна шкода завдана злочином у якому він підозрюється складає 10 700 грн.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2021 року задоволене клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Визначено розмір застави в сумі 79450 гривень.
В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування з потерпілим і свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Попереджено підозрюваного ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за вчинення злочинів проти власності, відбував реальне покарання. Ззвільнився у 2018 році та вчинив новий злочин маючи в установленому порядку не зняту та не погашену судимість та під час відбування іспитового строку, вказане свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, відтак схильний до вчинення кримінальних правопорушень проти власності.
Підозрюваний офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, рухомого, нерухомого майна у власності не має, вказав на відсутність власних накопичень. За наведеного сталі соціальні зв`язки відсутні.
На підставі вищенаведеного, враховуючи відсутні сталі соціальні зв`язки підозрюваного та те, що злочин був вчинений у денну пору доби, перебування під домашнім арештом, в тому числі під цілодобовим не гарантує унеможливлення вчинення ОСОБА_8 нових злочинів.
Слідчий суддя вважає, що вище перелічені обставини та враховуючи, що санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до восьми років, то у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може продовжити злочинну діяльність, оскільки є матеріально не забезпечений та особою схильною до вчинення злочинів проти власності.
З вищенаведеного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким, а даний запобіжний захід є найбільш м`яким.
Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування, не може бути застосована, так як в ході розслідування даного провадження встановлено, що осіб які б могли взяти ОСОБА_8 на поруки не встановлено.
Оскільки підозрюваний не вказав на можливість внесення застави, зазначаючи про відсутність власних накопичень, застава, як самостійний вид запобіжного заходу не може бути застосована. Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути застосовано до ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що під час затримання було порушено право на захист, оскільки не вчасно запрошено захисника.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відносно його підзахисного обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим, слідчим суддею або судом.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на даний час ОСОБА_8 надає правдиві щиросердечні показання слідчому, бере участь у слідчих діях сприяючи таким чином у проведенні досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та розкритті даного кримінального правопорушення.
Зважаючи на те, що рішення слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда по даному кримінальному провадженню викладене в ухвалі від 28.01.2021 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтується в основному на тяжкості покарання, передбаченого санкцією ч. З ст. 186 КК України, то вважаємо вказану ухвалу необґрунтованою.
Не є обґрунтованими доводи суду про те, що перебуваючи на свободі існує ризик вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень, та переховування від органів досудового слідства.
В матеріалах справи не достатньо доказів, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.
Слідчий в своєму клопотанні, погодженому прокурором, не довів в суді першої інстанції наявність ризиків для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді взяття під варту.
Прокурор не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Від сторін та учасників кримінального провадження не надходило заяв про незаконний вплив на них з боку підозрюваного. У демократичній державі, якою є Україна, можливість незаконного впливу забезпечується правовим способом, яким є зміна анкетних даних свідків, вилучення документів, тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом (ст. 131 КПК України), а не ізоляція від суспільства.
Орган досудового розслідування мав достатньо часу та можливостей на відшукання, збір і процесуальну фіксацію доказів, тому відсутній ризик їх знищення чи приховування.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В суді апеляційної інстанції підозрюваний, його законний представник та сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, колегія суддів не враховує ці доводи. Як вбачається з матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про не бажання стати на шлях виправлення.
Більш того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком. Вказане свідчить про високу суспільну небезпеку.
Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи причиною вчинення кримінальних правопорушень було відсутність коштів та бажання одержати чуже майно, вказане свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого, пов`язане, у першу чергу, із процедурою отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав.
З огляду на це, ризик незаконного впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом. При цьому колегія всуддів враховує, що підозрюваний вину не визнав, показання не надавав, а тому може тиснути на свідків та потерпілу з метою зміни ними наданих показань.
Крім того, необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, які б могли вплинути на його поведінку. А тому, на думку колегії суддів ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування.
Таким чином, доводи захисника про можливість до застосувати до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арештує необґрунтованими та на переконання колегії суддів не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про недоведеність ризиків.

Наявність місця проживання, як підстава для зміни запобіжного заходу колегією суддів не можуть бути враховано оскільки ОСОБА_8 проживає поза межами органу, де проводиться досудове розслідування.

Доводи захисту про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 зміні запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, та з метою зміни показань свідками наявний високий ризик можливого вчинення по відношенню до них інших нових кримінальних правопорушень.
А тому, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризикам незаконного впливу на потерпілого, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 186 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протоколами допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання).

Кримінальні правопорушення в яких підозрюється є: тяжкими, умисними, посягає на майно особи, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно
ОСОБА_11 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу зокрема перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку підозрюваного зможуть змінити свої покази або відмовитись від них, а також на інших свідків, які на даний час не допитані у даному кримінальному провадженні, перешкодити розслідуванню кримінального провадження іншим чином, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК Україниа інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Також слідчий суддя, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , його особу, матеріальний стан, враховуючи розмір матеріальної шкоди, правильно прийшов до висновку до висновку щодо визначення застави у розмірі 79450 гривень, що відповідає 35 прожитковим мінімумам для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2021 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2021 року, якоюстосовно підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000297,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, строком на шістдесят днів, а саме до 14 год. 00 хв. 26.03.2021 року, з визначенням застави у сумі 79450 гривень, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4