Дата документу 17.12.2020 Справа№ 330/860/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/217/20 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/860/19 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка, Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом зазначеного іспитового строку не скоїть новий злочин, при цьому покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_7 покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 14 січня 2019 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись на території бази відпочинку «Золотий берег» по вул. Федотова коса в смт. Кирилівка, Якимівського району, Запорізької області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, через розбите віконне скло, проник до господарського приміщення, яке розташоване на території вищевказаної бази відпочинку, звідки таємно викрав трубу із нержавіючої сталі, довжиною 10 метрів, діаметром 8 см., товщиною стінки 5 мм., вартістю 5650 гривень, що належить ОСОБА_11 . Далі ОСОБА_10 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та на власний розсуд розпорядився викраденим майном, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 5650 гривень.
Крім того, 15 січня 2019 року, приблизно о 14 годин 45 хвилин, ОСОБА_10 , раніше вчинивши кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст.185 КК України, знаходячись на території бази відпочинку «Золотий берег» по вул. Федотова коса в смт.Кирилівка, Якимівського району, Запорізької області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, через розбите віконне скло, проник до господарського приміщення, яке розташоване на території вищевказаної бази відпочинку, звідки намагався таємно викрасти трубу із нержавіючої сталі, довжиною 10 метрів, діаметром 8 см., товщиною стінки 5 мм., вартістю 5650 гривень, що належить ОСОБА_11 , проте не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин незалежних від нього, оскільки був помічений потерпілим ОСОБА_11 , який припинив подальше вчинення злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції призначив одне покарання за закінчений злочин і за замах на вчинення злочину без застосування положень ст.70 КК України. Крім того вважає, що призначаючи покарання обвинуваченому суд не навів належного обґрунтування свого рішення, в достатній мірі не врахував обставини які мав врахувати відповідно до вимог ст.65 КК України. На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ст.15, ч.3 ст. 185 КК України 3 років позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю на 2 роки, та покласти обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; захисника, яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Запорізької області підлягає частковому задоволенню виходячи з насутпного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів при обставинах, які викладені в формулюванні обвинувачення, а також щодо кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно положення ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Положенням ст.413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є в тому числі і не застосування судом закону, який підлягає застосуванню.

На переконання колегії суддів, вирок суду в цілому відповідає вказаним вимогам, оскільки вид і розмір покарання обвинуваченому за вчинені кримінальні правопорушення в цьому провадженні призначено правильно і відповідає його меті та положенням ст.ст.50, 65 КК України.

Призначаючи покарання суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не виконав вимоги ст.70 КК України та не вирішив питання про призначення покарання за сукупністю злочинів.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно п.20 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 за вироком суду визнаний винним у вчиненні крадіжки поєднаної з проникненням в інше приміщення 14.01.2019 та у вчиненні незакінченого замаху на крадіжку, поєднану з проникненням в інше приміщення 15.01.2019.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачувався та визнаний винним у вчиненні двох окремих злочинів.

Однак суд першої інстанції призначив одне покарання за закінчений злочин і за замах на вчинення злочину без застосування положень ст.70 КК України.

Колегія суддів вважає, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню та постановленню нового вироку в цій частині.

При призначенні покарання колегія дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ті самі обставини, які були встановлені судом, і вважає доречним ОСОБА_10 за замах на крадіжку призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення 3 роки позбавлення волі; за закінчений злочин в розмірі наближеному до мінімального 3 роки 6 місяців; за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Апелянт погоджувався з рішенням суду в частині застосування положень ст.75 КК України, тому колегія суддів вважає за доцільне звільнити обвинуваченого від відбування з покаранням з випробування, встановивши іспитовий термін два роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Якимівського міськрайонного суду Запорізької області від 12 червня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
за ст.15, ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом зазначеного іспитового строку не скоїть новий злочин.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4