ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/439/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2081/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
Іменем України
27 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
представника потерпілого та
цивільного позивача - ОСОБА_10 ,
цивільного позивача - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.02.2020 стосовно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, з середньою освітою, розлученого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі п. «є» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного цим вироком покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто на його користь 9392,00 (дев`ять тисяч дев`яносто дві)грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 150000 (сто п`ятдесят тисяч)грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто на її на користь 10000 (десять тисяч)грн. в якості відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь НДЕКЦ при ГУ МВСУ в Харківській області суму в розмірі 9615 (дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять)грн. 40коп. на користь держави в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. М. С. Бокаріуса за проведення експертиз.
Вирішено долю речових доказів по справі.
Згідно вироку, 29 січня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_8 , приблизно о 18год. 15хв., керував особистим технічно справним автомобілем «ВАЗ-21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по проспекту Тракторобудівників м. Харкова з боку вул. Немишлянська в напрямку вул. Краснодарська. Під час руху по вказаному проспекту, в районі будинку № 2-Г (АЗС «АВІАС»), обвинувачений ОСОБА_8 , приступив до виконання обгону попутного транспортного засобу, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 11.4, 14.6 е) та розділу 34 п/п 1.3 Правил дорожнього руху України згідно з яким: п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.4 на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги; п. 14.6 обгін заборонено: е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; п. 34.1 Горизонтальна розмітка: 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху: Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється ,та допустив зіткнення з вантажним автомобілем «ЗІЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який в цей час рухався у зустрічному для нього напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ- 21104» ОСОБА_13 , 1983 року народження, загинула на місці пригоди та згідно висновку судово-медичної експертизи №239с/16 від 02.09.2016 причиною її смерті стала сукупна травма тулубу.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками пригоди, виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем «ВАЗ-21104» і намагаючись виконати обгін попутного автобусу «Сетра» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_14 , перед початку маневру, не переконався в його безпеці, а під час його - виконання, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗІЛ-130» під керуванням ОСОБА_12 , який в цей час рухався у зустрічному напрямку, що спричинило тяжкі наслідки. Порушення вимог пунктів 10.1, 11.4, 14.6 е) та розділу 34 п/п 1.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку автотехнічної експертизи №8998 від 19.01.2017, перебувають у причинному зв`язку виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди та її наслідками.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.02.2020 скасувати, оскільки вважає оскаржуваний вирок таким, що ухвалений з порушенням норм процесуального права, які потягли обмеження його права на захист, упереджений підхід до позитивної оцінки наявних доказів, які вочевидь є неприпустимими, підлягають критичній оцінці та потягли неправильний висновок суду щодо доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, потерпілого, представника цивільного позивача, які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 , який заперечував свою винуватість у суді першої інстанції, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема.

Потерпілий ОСОБА_9 , пояснив що він є чоловіком ОСОБА_13 , яка загинула. 29.01.2016 вони, разом з дружиною та її подругою ОСОБА_11 , викликали таксі та їхали на день народження в бік ТРЦ «Україна». Приїхав автомобіль ВАЗ 2110. Він сів на переднє сидіння, дружина за водієм, ОСОБА_11 за ним. Виїхали з вул. Рибалка на бульвар Б.Хмельницького потім, на пр. Тракторобудівників, їхали в бік вул. Краснодарської. Після того, як проїхали вул. Немишлянська водій почав обгін, чи була дорожня розмітка не звернув увагу. Дружина почала хвилюватись, та запитувала у водія, чому він обганяє. Вона колись вже ледь не попала в ДТП на даній ділянці і завжди боялась даної ділянки дороги. Потерпілий подивився вперед, машини були далеко, після чого заспокоїв дружину. Далі відбувся удар, скло в обличчя. ДТП сталося після обгону, вони вже обігнали автобус, але потерпілий не бачив, чи повернулись в смугу руху після обгону чи ні, оскільки дивився в бік кар`єру. Більше про ДТП нічого сказати не може, так як нічого не бачив. На його думку під час обгону, вони рухались зі швидкістю приблизно 60 км/год.
З показань свідка ОСОБА_12 , вбачається, що в 2016 році він закінчив торгівлю та їхав на фірму, на вул. Новгородську 151. Він керував автомобілем «ЗІЛ-130». В той час був дощ та вітер. Була дуже слизька дорога. В той момент на дорозі все було покрито льодом. В процесі руху зупинився біля світлофору та стояв першим біля світлофору, після чого його обігнало два автомобілі. Свідок бачив, як між вулицями Краснодарською та Немишлянською спускався автобус, всі рухались за ним, Автомобіль «ВАЗ-2110» різко вискочив за автобусом, та пішов на його обгін. Зіткнення відбулось навпроти заправки «Авіас». Автомобіль «Десятка» виїхав на зустрічну смугу. Коли свідок побачив автомобіль «ВАЗ-2110», він одразу натиснув ручник і педаль гальмування на повну, при цьому автомобіль їхав на швидкості 40 км/г. Після застосування гальмування, колеса його автомобіля були вже заблоковані, автомобіль продовжував рухатися прямо, його клонило праворуч. Після зіткнення з автомобілем ВАЗ його автомобіль виїхав на зустрічну смугу та зіткнувся з автобусом. Свідок зазначив, що проїжджа частина була дуже засніжена та вузька. В автобусі постраждалих не було. До водія автомобілю ВАЗ він не підходив та не спілкувався. Хто постраждав йому не відомо. Свідок вказав, що його автомобіль контактував з зустрічним автомобілем ВАЗ наступним чином - його лівий передній бампер с його сторони. Швидкість руху автомобілю ВАЗ вказати не може, сам він їхав зі швидкістю 40 км/год, швидкість автобусу також приблизно 40 км/год. На транспортному засобі всі габарити горіли. По краям проїжджої частини були сніжні кучугури, йшов дощ, була мінусова температура. Між двома зустрічними машинами не було метра ширини. Дорожньої розмітки не було, він їхав впритул до правих сніжних кучугур. Автобус знаходився на зупинці. Зазначив, що його автомобіль ЗІЛ цистерна, об`єм 3550 л., в цистерні були волнорези, вплив води в цистерні при гальмуванні він не відчув. ВАЗ 2110 їхала по зустрічній смузі, намагалась повернутись на свою смугу, однак вона фактично їхала практично в лоб. Зіткнення прийшлося на лівий передній бампер. Що відбулося з автомобілем ВАЗ 2110 після удару він не зрозумів. За ним рухались ще транспортні засоби Рено та інші. Після ДТП в автомобілі Рено було пошкоджено лобове скло.
Згідно свідчень ОСОБА_14 , він керував автобусом. Події відбувались 27 січня 2016 року увечері, він рухався з Пролетарської до зупинки Льва Толстого по пр. Тракторобудівників. Спускався вниз від ст. Масельського. На зупинці «Немишлянська» він зупинився, висадив людей, почав рух. Було дуже багато снігу, він їхав практично по 2 полосі руху. Свідок зазначив, що на даній дорозі дві полоси вверх, дві полоси вниз. Перша полоса була практично вся в снігу. На підйомі його обігнала машина ВАЗ-2110 темного кольору, модель не бачив, біля заправки з лівої сторони. Оскільки він їхав у 2 полосі, то автомобіль ВАЗ-2110 обганяв його по зустрічній смузі руху та сталося ДТП. Та після чого він побачив, що на нього їде автомобіль ЗІЛ. ЗІЛ був у своїй смузі, він його вдарив в лівий бік кута автобусу, після чого його розвернуло та він ковзним рухом поїхав вниз. Зіткнення відбулось перед його зіткненням з автомобілем ЗІЛ, на відстані приблизно 15-20 м. від нього. Після того, як ВАЗ-2110 обігнало пройшли лічені секунди, можливо 1-2 секунди. Свідок ледь встиг зреагувати, щоб звернути в лівий бік, щоб уникнути лобове зіткнення. До зіткнення автомобіль ЗІЛ не бачив. Постраждалих в автобусі не було. Свідок зазначив, що керував він автобусом марка «Сетра», габаритні розміри більше 2 м, місць в автобусі 50, однак людей в автобусі було приблизно 60-65 чоловік. Ширина сніжного накату 2,40 м, сказали це після заміру після оформлення документів. Швидкість була максимум 35-40 км/год., оскільки на зазначеному відрізку дороги був підйом. На ВАЗ-2110 звернув увагу, коли дивився в дзеркало заднього виду, коли вона його обганяла. ВАЗ-2110 проїхала дуже швидко, але швидкість та траєкторію точно вказати не може.

Пояснення, які надав суду свідок ОСОБА_14 узгоджуються між собою із поясненнями, які надала свідок ОСОБА_15 та у сукупності не суперечать показанням потерпілого.
Крім того, свідок ОСОБА_11 , пояснила, що 29.01.2016 року приблизно о 18год. 00хв. -18год. 15хв. ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та вона сіли а автомобіль таксі. Каріна сіла позаду за водієм, вона рядом з нею, чоловік ОСОБА_18 спереду біля водія. Вони виїхали з вул. Рибалко на бул. Б. Хмельницького, потім на пр. Тракторобудівників, їхали до ТРЦ «Україна». На вулиці в той день було дуже слизько. Під час руху, піднімались вверх та водій таксі намагався обігнати великий автобус, в результаті чого попали в ДТП. В результаті аварії ОСОБА_18 загинула, її забрала швидка та її було доставлено в 4 медичну лікарню. Момент ДТП свідок не бачила, а відчувала. Свідок вказала, що загибла ОСОБА_18 завжди боялась їздити, поводила себе дуже схвильовано, як їй здалося, водій таксі дуже порушував ПДР та просила його рухатися обережно. Свідок зазначила, що водій таксі перед ДТП різко збільшив швидкість, почав обгін автобуса і сталося ДТП. ДТП сталося коли обганяли автобус при маневрі, водій таксі виїхав на зустрічну смугу, так як дорога була вузька через сніжні кучугури. Швидкість автомобілю назвати не може. Водій таксі двічі намагався обігнати автобус, першій раз в нього не вийшло, оскільки дорога була вузька та був зустрічний транспорт, а потім вже на підйомі обігнав. Було вуличне освітлення, вечірній час. На дорогу не дивилась, в цей момент дивилась на ОСОБА_18 , в неї вже була паніка. ОСОБА_18 вже колись в цьому місці попадала в аварію. Вздовж дороги були сніжні заноси приблизно 1 м., можливо трохи більше. В процесі обгону вона не бачила зустрічні автомобілі. Як їй здалося удар прийшовся зі сторони водія. Після ДТП їй допомогли вийти з автомобілю. Потім приїхала швидка допомога, ОСОБА_18 перенесли в автомобіль швидкої, в неї йшла кров з голови. Причину ДТП в її присутності ніхто не обговорював.
Пояснення, які надав суду свідок ОСОБА_11 підтверджують вищевикладені обставини, які вказав потерпілий ОСОБА_9 та раніше згадені свідки.

Отже, всі пояснення свідків є логічними, послідовними та співпадають з матеріалами кримінального провадження, у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності, оскільки всі ці обставини також підтверджуються дослідженими письмовими доказами по справі, а саме: змістом протоколу огляду місця дорожньотранспортної пригоди від 29.01.2016 та фототаблицею до нього (т.2, а.с.162-170); змістом протоколу огляду та затримання транспорту від 29.01.2016 автомобіля «ВАЗ-21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 з відображенням наявних пошкоджень (т.2, а.с.172); висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 1412 від 31.10.2016 (том 2, а.с.174-188); змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2016 за участю свідка ОСОБА_12 (т.2, а.с.196-198); змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2016 за участю свідка ОСОБА_14 (т.2, а.с.199-201); змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2016 за участю свідка ОСОБА_15 (т.2, а.с.202-204), змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 18.06.2016 за участю свідка ОСОБА_19 (том.2, а.с.208-210); висновком судової автотехнічної експертизи № 8998 від 19.01.2017.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і наведені у вироку, які не викликають сумніву у тому, що висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого такою, як спосіб уникнути відповідальність за скоєне.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, за вчинення ним кримінального злочину - це спроба ввести суд в оману та в подальшому уникнути покарання.

З приводу неповноти судового розгляду на яку вказує апелянт, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що для усунення сумнівів у висновках автотехнічної експертизи в судовому засіданні був допитаний судовий експерт ОСОБА_20 , який у повному обсязі підтвердив висновок від 19.01.2017.

Таким чином, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого та доводи його захисника про те, що ОСОБА_8 не винний в скоєному ДТП, спростовуються показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами та висновками експертиз, дослідженими судом, визнаних судом належними і допустимими, а їх сукупність достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Оцінюючи указані вище докази в їх сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст. 17 КПК України).

Так, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд вірно кваліфікував за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинила смерть потерпілої ОСОБА_13 .

Судом першої інстанції було враховано характер, ступень суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, мав на утриманні на час ДТП мати ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ставлення обвинуваченого до скоєного, який протягом досудового розслідування та судового розгляду намагався ухилитися від відповідальності за вчинений ним злочин, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого, колегія суддів також вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 також врахував вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого та необхідністю призначення покарання в виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів, не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції не порушив норми матеріального та процесуального права, та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407-409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.02.2020 стосовно ОСОБА_8 ,- залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді