Справа № 567/940/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Острог Рівненської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, одруженої, не працюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично у період часу з 16 квітня 2020 року до 05 серпня 2020 року, вчиняла психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , з якою спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.
Зокрема, 16 квітня 2020 року приблизно о 17 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинила стосовно своєї матері ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились у тому, що ОСОБА_4 висловлювалася стосовно потерпілої нецензурними та образливими словами, погрожувала їй фізичною розправою.
Окрім цього, 06 червня 2020 року приблизно о 19 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , знову вчинила стосовно своєї матері ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились у тому, що ОСОБА_4 висловлювалася стосовно потерпілої нецензурними та образливими словами, кидалася предметами одягу.
За вищевказаними фактами ОСОБА_4 постановою Острозького районного суду Рівненської області від 23.06.2020 у справі №567/507/20, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Продовжуючи свої злочинні дії, 05 серпня 2020 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинила стосовно своєї матері ОСОБА_5 дії психологічного насильства, які проявились у тому, що ОСОБА_4 висловлювалася щодо потерпілої ОСОБА_5 нецензурними та образливими словами.
Вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_5 психологічних страждань та призвела до погіршення якості життя потерпілої.
27.08.2020 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести обвинувачена у разі затвердження такої угоди, а саме за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт строком 150 годин.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Зазначила, що здатна реально виконати визначене угодою покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала угоду про примирення із обвинуваченою, просить її затвердити та вказала, що укладення угоди є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Зазначила, що повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки не виконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Також їй відомо про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ч.1 ст.469 КПК України право ініціювати укладення угоди про примирення є виключним правом потерпілого та підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

У відповідності до ч.2 ст.474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

За наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження суд має право затвердити угоду про примирення або відмовити у затвердженні такої угоди у разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Окрім того, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ст.126-1 КК України.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.126-1 КК України, за якою належить призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , кваліфікується як нетяжкий злочин за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення їй визначеного сторонами угоди виду покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

з а с у д и в :

затвердити угоду від 27.08.2020 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді громадських робіт строком 150 годин.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1