ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1778/20
Провадження 1-кс/483/284/2020
У Х В А Л А
Іменем України
26 листопада 2020 року м. Очаків
Слідчий суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївській області з клопотанням про арешт майна.
Своє клопотання обґрунтувала тим, що Очаківським ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000735 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню було встановлено, що 24 листопада 2020 року о 07 год. 04 хв. на трасі Т-1513 Нечаяне-Кам`янка-Очаків 34 км. автомобіль ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , рухаючись з м. Очакова в напрямку с. Кам`янка, здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Ямаха», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 . В результаті ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, закритого перелому верхньої третини лівого передпліччя.

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 24 листопада 2020 року було вилучено транспортний засіб марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та перебував у володінні ОСОБА_4 ..
Посилаючись на те, що вилучений в ході огляду місця події автомобіль визнано речовим доказом, і з метою його збереження та проведення подальших слідчих дій, прокурор просила накласти арешт на вказане майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.
Особа, у користуванні якої перебувало вилучене майно, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, про причини не явки не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши долучені до клопотання документи, слідчий суддя дійшла наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Очаківським ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000735 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 24 листопада 2020 року було вилучено транспортний засіб марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та перебував у володінні ОСОБА_4
24 листопада 2020 року постановою слідчого транспортний засіб марки ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та перебував у володінні ОСОБА_4 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000735.

Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В розумінні ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, обґрунтовуючи заявлене клопотання, прокурор посилається на те, що вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, прокурором доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України та достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, а також обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

З врахуванням викладеного, а також того, що прокурором під час розгляду клопотання доведено необхідність збереження речового доказу шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання, слідчий суддя дійшла висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб марки ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та перебував у володінні ОСОБА_4 , що був вилучений в ході огляду місця події 24 листопада 2020 року, шляхом встановлення заборони на його відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження як речового доказу.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя: