Дата документу 20.01.2021 Справа № 554/4775/20
Провадження №1-кс/554/46/2021
УХВАЛА
іменем України
20 січня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 17 вересня 2020 року, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000191 від 13 лютого 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2020 року захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в порядку п.10 ч.1 ст.303 КПК України, в якій просить скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 17 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000191 від 13 лютого 2020 року за ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.32 ч.1 ст.366 КК України; зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні №0000191 ОСОБА_5 або іншого слідчого чи прокурора, що входять до складу групи слідчих та прокурорів у цьому кримінальному провадженні, внести відомості про скасування повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри від 17 вересня 2020 року.

В обґрунтування скарги посилається на ті обставини, що слідчими Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000191, розпочатому 13 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.372, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Дніпропетровської обласної прокуратури.

У рамках вказаного кримінального провадження 19 серпня 2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

У подальшому 17 вересня 2020 року підозрюваному ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, згідно з якою йому інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.32 ч.1 ст.366 КК України.

Особа, яка подала скаргу, вважає оскаржуване повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень незаконним та необґрунтованим, оскільки при його складенні допущено ряд порушень як процесуального, так і матеріального права, а викладені у вказаному повідомленні обставини не підтверджуться доказами та не відповідають дійсності, тоді як інкриміновані підозрюваному ОСОБА_3 дії не відповідать юридичній кваліфікації, викладеній у зазначеному повідомленні з таких підстав.

Зокрема, ОСОБА_3 інкримінується вчинення за попередньо змовою з ОСОБА_7 у лютому 2020 року перевищення службових повноважень, які спричинили тяжкі наслідки, що виразилось у штучному, із застосуванням до ОСОБА_8 психологічного насильства, створенні ситуації, яка імітує вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, відносно ОСОБА_9 , внаслідок чого ОСОБА_8 у подальшому притягнуто до кримінальної відповідальності.

Зазначає, що для кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ч.3 ст.365 КК України тяжкі наслідки, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з його діями, мають складати не менше 262750 грн. Проте, ні на час внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.365 КК України, ні на момент повідомлення про підозру та її зміну, ні до теперішнього часу не встановлено тяжких наслідків, які б дорівнювали або перевищували 262750 грн., що свідчить про відсутність складу інкримінованого ОСОБА_3 злочину за вказаною кваліфікацією. Також інформація про вказані тяжкі наслідки відсутня і в повідомленні про відозру від 19 серпня 2020 року та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 17 вересня 2020 року. Крім того, настання тяжких наслідків за ч.3 ст.365 КК України слідством обґрунтовується причинно-наслідковим зв`язком між діями ОСОБА_3 , що виразились у перевищенні наданих йому повноважень, та безпідставним притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , що взагалі не відповідає дійсності та не підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

На переконання захисника, у діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину за ч.3 ст.365 КК України, зокрема, об`єктивна сторона, що виражається у відсутності причинно-наслікового зв`язку між його діями та суспільно-небезпечними наслідками, настання яких йому інкримінується, а також відсутні тяжкі наслідки, що вказує на незаконність оскаржуваного повідомлення від 17 вересня 2020 року та має бути підставою для його скасування.

Разом із тим у тексті оскаржуваного повідомлення зазначено інформацію, яка не відповідає дійсності, не підтверджену відповідними доказами та іншими матеріалами кримінального провадження, що є лише припущеннями слідчого, зокрема, щодо передумов вчинення кримінального правопорушення, а саме уникнення ОСОБА_3 застосування до нього заходів стягнення (позбавлення премії тощо) за невиконання показників, настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді відмови ОСОБА_8 від правової допомоги та формуванні у нього негативного уявлення про роботу правоохоронних органів та підрив авторитету органів Національної поліції України тощо.

Крім того, оскаржуваним повідомленням про підозру ОСОБА_3 інкримінується вчинення службового підроблення, а саме складання 08 лютого 2020 року у період часу з 11 год. 11 хв. до 12 год. 50 хв. протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №4591178 відносно ОСОБА_8 за ч.ч.1, 2 ст.178 КУпАП, який в подальшому скеровано для розгляду. Однак указаний протокол ОСОБА_3 начальнику Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не направлявся, а постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 того ж дня було винесено та вручено останньому особисто під розпис, і дана постанова ніким не оскаржувалась. Тобто відсутні будь-які докази незаконності складення відносно ОСОБА_8 матеріалів про адміністративне правопорушення.

Також безпідставно, у порушення презумпції невинуватості, слідчим зазначено про факти вчинення підозрюваним інкримінованих йому правопорушень. Також згідно з інформацією з ЄРДР відомості щодо повідомлення про зміну раніше повідомлено підозри від 17 вересня 2020 року внесено до реєстру лише 22 вересня 2020 року о 12 год. 21 хв., тоді як вручення вказаного повідомлення стороні захисту відбулось 17 вересня 2020 року о 14 годині, що є грубим порушенням вимог ч.4 ст.278 КПК України та ч.1 розділу 3 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30 червня 2020 року.

З наведених підстав сторона захисту звернулась до слідчого судді з цією скаргою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали в повному обсязі з підстав та доводів, зазначених у скарзі, про що надали відповідні пояснення. Зокрема, захисник зазначив, що протягом значного періоду часу, з якого триває досудове розслідування, стороною обвинувачення не здобуто достатніх доказів, які мали бути наявними як на момент повідомлення про підозру, так і на момент зміни повідомлення про підозру, а отже відсутні підстави для висновку про її обґрунтованість. Натомість, обставини, про які йдеться у підозрі, є суперечливими, неправдивими і такими, що не відповідають дійсності, відтак не можуть бути покладені в основу підозри, а тим більше обвинувального акту. В оскаржуваному повідомленні про підозру від 17 вересня 2020 року взагалі відсутня об`єктивна сторона за ч.3 ст.365 КК України, тобто немає суспільно-небезпечних наслідків і причинно-наслідкового зв`язку, що виключає взагалі провадження по даному кримінальному правопорушенню. Так само не підтверджено вчинення ОСОБА_3 службового підроблення за ч.1 ст.366 КК України. Крім того, під час допиту потерпілого ОСОБА_8 в порядку ст.255 КПК України останній повідомив, що ОСОБА_3 відносно нього будь-яких протиправних дій не вчиняв, а також пояснив інші обставини, які спростовують раніше надані ним показання під час досудового розслідування, що були покладені в основу повідомлення про підозру. Також звернув увагу на грубе процесуальне порушення вимог ч.4 ст.278 КПК України щодо несвоєчасного внесення даних до ЄРДР. З урахуванням викладеного, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри не відповідає вимогам ч.1 ст.276 КПК України, на підставі чого просили задовольнити вимоги поданої скарги.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні зі скаргою не погодився, пояснив, що жодних процесуальних порушень, як органом досудового розслідування, так і прокурорами у кримінальному провадженні допущено не було, письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри є законним та ґрунтується на достатніх доказах, зібраних під час досудового розслідування, оцінку яким з точки зору їх належності та допустимості має надати суд під час розгляду по суті. З приводу допиту ОСОБА_8 зазначив, що його покази потрібно враховувати у сукупності з іншими доказами, тоді як окремі обставини, зазначені захисником, є такими, що вирвані з контексту. Доводи захисника про відсутність тяжких наслідків, передбачених диспозицією ч.3 ст.365 КК України, вважав безпідставними та передчасними. Щодо несвоєчасного внесення відомостей про зміну повідомленої підозри до ЄРДР зазначив, що таке сталося з об`єктивних причин та жодним чином не вплинуло на права та обов`язки підозрюваного. Водночас, захисником підозрюваного у скарзі в цілому порушені питання щодо обґрунтованості підозри, та оцінки доказів, однак не зазначено підстав для скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. Крім того, пояснив, що матеріали кримінального провадження перебувають у розпорядженні експерта у зв`язку з проведенням експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису, а також судово-психологічної експертизи емоційних станів (а.с.46, 90-91, 92-97), у зв`язку з чим неможливо їх надати у судове засідання. З урахуванням викладеного, вважав скаргу сторони захисту безпідставною та просив відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмові заперечення на скаргу, в яких з вимогами скарги не погодився, зазначивши, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.32 КК України, що повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами. Крім того, на даний час у кримінальному провадженні проводяться слідчі дії та експертизи, направлені на перевірку вже наявних і отримання нових доказів вини ОСОБА_3 в інкримінованих йому діяннях. Тому просив проводити розгляд розгляд без його участі та відмовити у задоволенні вимог скарги (а.с.35-36).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та долучені до скарги документи кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Згідно зі ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000191 від 13 лютого 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

Нагляд за даним досудовим розслідуванням у формі процесуального керівництва здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Так, із наявних у суду матеріалів убачається, що досудове розслідування в кримінальному провадженні здійснюється за фактом перевищення службових повноважень, тобто умисного вчинення співробітниками Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та ОСОБА_3 дій, які супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства над потерпілим, що призвело до настання тяжких наслідків, вчинене за попередньою змовою групою осіб та службовому підробленні, тобто складанні і видачі завідомо неправдивих документів.

У вказаному кримінальному провадженні 19 серпня 2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

17 вересня 2020 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.32, ч.1 ст.366 КК України (а.с.8-16).

Не погоджуючись із зазначеним документом, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру заявник зазначає те, що вказане повідомлення здійснювалось з істотним порушенням як процесуального, так і матеріального права, а саме невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам та інкримінованим особі діянням, їх неправильною юридичною кваліфікацією та відсутністю доказів.

Положення кримінального процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).

Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповіднодо п.13 ч.1 ст.3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.

Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.

На думку слідчого судді, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

Разом з тим, вдаватися до аналізу обґрунтованості доказів по справі на даній стадії кримінального процесу буде передчасним.

Згідно з ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є 1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч.1 ст.42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Передумовою наявності обґрунтованості підозри є здійснення відповідного письмового повідомлення особі про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, яке має бути здійснено належною уповноваженою особою у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Згідно з п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

З огляду на це, логічним є висновок, що чинний КПК України насамперед вирізняє повідомлення про підозру як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому положеннями ст.278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру та обовязок роз`яснення прав підозрюваного.

Таким чином, системний аналіз указаних вище положень КПК України вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього у чинному КПК законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

Враховуючи це, чинним КПК України передбачена можливість оскарження цього документу щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст.277 КПК України.

Слідчий суддя і суд мають діяти лише на підставі, у межах, і у спосіб, визначений законом, а відступ від цього правила має зумовлюватися виключними підставами, оскільки це може порушувати існуючий баланс між суспільним інтересом щодо необхідності ефективного здійснення досудового розслідування і правом особи на ефективний захист в межах кримінального провадження.

Частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як сказано в рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.

Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.

У даному випадку, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, з якими сторона захисту пов`язує вимоги поданої скарги, в межах передбаченої компетенції, слідчий суддя вважає, що письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 відповідає зазначеним вище вимогам з огляду на таке.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, повідомленої ОСОБА_3 за ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.32, ч.1 ст.366 КК України у кримінальному провадженні №0000191 від 13 лютого 2020 року, слідчий суддя вважає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення (за критеріями, наведеними у справах «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», «Selahattin Demirtas v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51).

Наведені органом досудового розслідування факти у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 17 вересня 2020 року потенційно можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальні правопорушення за наведених обставин, оскільки вимога розумної підозри підтверджується наявністю сукупних доказів, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_3 із наведеними у ній обставинами, в контексті її розуміння ЄСПЛ.

Як вбачається із повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 17 вересня 2020 року, в ньому вказані зміст підозри, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Вказане повідомлення складене відповідними посадовими особами згідно визначених законом повноважень, здійснено повідомлення та вручення підозри, про що свідчить особистий підпис підозрюваного та його захисника (а.с.8-16, а.с.16 зворотній бік).

Твердження сторони захисту з приводу того, що відсутнє підтвердження відповідними доказами у діях особи певних обов`язкових елементів конкретних злочинів, а зібрані докази не можна вважати достатніми для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає такими, що не відповідають стадії провадження, оскільки їх оцінка не входить до компетенції слідчого судді.

Зокрема, доводи сторони захисту щодо відсутності тяжких наслідків, визначення розміру завданої шкоди, причинного зв`язку між діями особи та такими наслідками, передбачених диспозицією ч.3 ст.365 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_3 , а також щодо спростування факту здійснення психологічного тиску на потерпілого, на думку слідчого судді, є передчасними та не можуть бути підставою для скасування підозри, оскільки досудове розслідування не закінчено, наразі триває перевірка всіх зазначених обставин та в ньому проводяться необхідні слідчі та процесуальні дії.

Так, із представлених суду документів убачається, що постановою слідчого від 20 жовтня 2020 року було призначено судово-психологічну експертизу емоційних станів відносно потерпілого ОСОБА_8 , проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса», яка станом на час розгляду даної скарги триває, а матеріали з відповідним висновком органу досудового розслідування не надходили (а.с.92-97).

Крім того, відсутність на теперішній час документів, що підтверджують матеріальну шкоду та її розмір само по собі не свідчить про необгрунтованість повідомленої підозри.

У свою чергу, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини підлягають перевірці та оцінці у сукупності і взаємному зв`язку з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, що є повноваженнями сторони обвинувачення.

Натомість, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може лише, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Отже, на даний час правових підстав казати про невідповідність змісту підозри вимогам ст.277 КПК України немає. Сутність повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри дає підстави стверджувати те, що ця підозра є обґрунтованою, а саме письмове повідмолення є законним, вмотивованим та відповідає зазначеним вимогам. У свою чергу, зміна змісту підозри під час досудового розслідування, конкретизація обставин кримінального правопорушення з урахуванням оцінки здобутих під час розслідування доказів, питання правової кваліфікації дій підозрюваного тощо є прерогативою слідчого, прокурора, які, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

Крім цього, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри раніше вже була предметом розгляду, у тому числі, під час вирішення слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави та Полтавським апеляційним судом процесуальних питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , покладення на нього відповідних процесуальних обов`язків тощо, при цьому необґрунтованості підозри чи будь-яких істотних порушень встановлено не було.

На думку слідчого судді, доводи цієї скарги захисника фактично зводяться до питань доведеності вини, оцінки доказів, у тому числі їх належності і допустимості, та правильності кваліфікації дій підозрюваного, що є дискреційними повноваженнями слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Суд звертає увагу, що питання про узгодженість викладення фактичних обставин справи та правової кваліфікації кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду на досудовому розслідуванні, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Крім того, питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті. З огляду на це сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду, що на теперішній час не дає підстав для скасування підозри.

Водночас, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні №0000191 від 13 лютого 2020 року відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, ч.1 ст.279 КПК України, яка передбачає, що у разі виникнення підстав для повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст.278 КПК України.

З відомостей, що наявні в матеріалах судового, так і кримінального провадження вбачається, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 17 вересня 2020 року складене і здійснене слідчим Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором ОСОБА_5 , що в цілому відповідає вимогам, зазначеним в ст.ст.277-279 КПК України.

Щодо посилань захисника на той факт, що в порушення зазначених вимог КПК України та підзаконних нормативних актів під час здійснення досудового розслідування відомості щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 було внесено до ЄРДР лише 22 вересня 2020 року, тоді як вручення вказаного повідомлення стороні захисту відбулось 17 вересня 2020 року (а.с.18), слідчий суддя зазначає про таке.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР - це інформація про факти і обставини у кримінальному провадженні, внесення яких передбачено КПК України та Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року (далі - Положення).

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.4 ст.278 КПК України) - це стосується і зміни повідомлення про підозри (ч.1 ст.279 КПК України).

Відповідно до п.1 розділу VI Положення прокурори, керівники органів досудового розслідування, органів дізнання всіх рівнів забезпечують у відомствах контроль за своєчасним, повним та достовірним внесенням інформації до Реєстру у строки, визначені КПК України та цим Положенням.

Реєстратор є відповідальною особою за своєчасність, повноту та об`єктивність внесених до Реєстру відомостей згідно з чинним законодавством (п.1 розділу VII).

Разом із тим, інформація, що вноситься до ЄРДР, констатує факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, що само по собі не впливає на юридичне становище особи, не змінює характеру й обсягу її прав та обов`язків та існуючого стану правовідносин. Зважаючи на викладене та наведені прокурором у засіданні обставини щодо можливих причин несвоєчасного внесення відомостей до реєстру, таке зволікання слідчого не може розцінюватись як достатня та беззаперечна підстава для скасування підозри, на чому наполягає сторона захисту.

Отже, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні №0000191 відповідає вимогам чинного законодавства та у ході повідомлення про підозру були дотриманні інші вимоги закону, визначені Главою 22 КПК України. При цьому посилання захисника на окремі обставини кримінального провадження, що викликають у нього сумніви щодо правомірності окремих процедур під час досудового розслідування, серед іншого, мають характер припущень, не доведені в силу засади змагальності сторін і в цілому не спростовують обґрунтованість пред`явленої підозри, тоді як істотних порушень під час розгляду не встановлено.

Відтак, посилання сторони захисту тільки на принцип правової визначеності, як на базовий принцип правосуддя, якій є невід`ємною органічною складовою принципу верховенства права, на думку слідчого судді, у даному випадку є недостатнім, оскільки відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ст.7 КПК України, за змістом та формою кримінальне провадження повинно відповідати й іншим принципам, зміст яких викладений у главі 2 КПК України.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Проте, як зазначено вище, це питання може бути вирішене лише під час судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя вважає, що доводи захисника та підозрюваного, зазначені у скарзі та поясненнях, наданих під час її розгляду, про те, що повідомлення про зміну повідомленої підозри є незаконним та необґрунтованим з багатьох підстав, не доведені. Так само не наведено обгрунтованих даних, які б спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000191 від 13 лютого 2020 року. Водночас сторони були почуті та їх аргументам в межах предмету розгляду даної скарги надано відповідну оцінку.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає порушень гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод прав ОСОБА_3 як особи, яку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, оскільки зміст повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 17 вересня 2020 року відповідає вимогам ст.277 КПК України та при врученні повідомлення слідчим в цілому були дотримані вимоги ст.ст.278, 279 КПК України, і воно було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, ОСОБА_3 причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а відтак слідчий суддя дійшов до висновку, що безумовних правових підстав, зазначених стороною захисту, для скасування письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 17 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000191 від 13 лютого 2020 року немає.

Також у зв`язку із вищенаведеним не підлягають задоволенню і похідні вимоги скарги щодо внесення відомостей про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Таким чином, у задоволенні скарги потрібно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 17 вересня 2020 року, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000191 від 13 лютого 2020 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1