Справа № 404/7130/18
Номер провадження 1-кс/404/1329/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000121, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Кіровського районного суду міста Кіровограда зі скаргою, відповідно до якої просила:

- скасувати постанову слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 21.07.2020 року про закриття кримінального провадження №0000121 від 09.08.2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник зазначає, що постанова слідчого є незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Скаржник та її захисник вимоги скарги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини в ній викладені.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечили, вказали, що оскаржувана постанова належним чином вмотивована та обґрунтована, тому підстави для її скасування відсутні. Крім того, слідчий надав для огляду слідчому судді матеріали кримінального провадження №0000121.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000121, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження №0000121 від 09.08.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172 КК України за заявами ОСОБА_3 по фактам неправомірних дій посадових осіб ТОВ «Вересень плюс», в частині невиплати заробітної плати, незаконного звільнення та підробки документів.

Постановою слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 21.07.2020 року закрито кримінальне провадження №0000121 від 09.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172 КК України, у зв`язку з тим, що строк досудового розслідування закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

На обґрунтування постанови слідчий вказав, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Вересень плюс» з листопада 2017 року на посаді продавця продовольчих товарів в мережі магазинів «Файно Маркет» (ТОВ «Вересень плюс»). Заробітна плата нараховувалася згідно табелів обліку робочого часу, та перераховувалась на банківську зарплатну карту ОСОБА_3 у встановлені законодавством строки (двічі на місяць).

Допитана в якості свідка головний бухгалтер ТОВ «Вересень плюс» ОСОБА_8 вказала, що в день звільнення ОСОБА_3 - 17.05.2019 розрахункові кошти не перераховано не з вини підприємства. Причиною невиплати стало неможливість зарахування коштів на картку ОСОБА_3 . Як наслідок, на адресу ОСОБА_3 надсилалися листи з проханням прийти на підприємство та отримати розрахункові кошти в касі або надати картковий рахунок. Але на вказані листи ОСОБА_3 не відповідала. До вищевказаного протоколу допиту долучено 2 копії скріншотів з системи «Приват24», на підтвердження вищевказаних фактів.

Встановлено, що 15.07.2019 на рахунок ОСОБА_3 ТОВ «Вересень плюс» перераховано кошти в сумі 73 872,50 грн.

Допитаний в якості свідка представник ТОВ «Вересень плюс» ОСОБА_9 вказав, що з 27.06.2018 ОСОБА_3 на робочому місці не з`являлася, про причини неявки адміністрацію підприємства не повідомляла. Будь-яких документів щодо підтвердження причин неявки ОСОБА_3 не надавала. Таким чином, ОСОБА_3 з червня 2018 року по травень 2019 року на робочому місці була відсутня.

Підставою звільнення стала заява ОСОБА_3 від 11.06.2018, тому остання була звільнена з 17.05.2019 за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) на підставі наказу від 17.05.2019 №1003к. При цьому, зазначив, що заробітна плата їй нараховувалася виходячи із середнього заробітку за період з 27.06.2018 по час звільнення, компенсація за невиплачену відпустку та лікарняні.

З метою одержання розрахункових коштів та трудової книжки адміністрацією підприємства на адресу ОСОБА_3 направлялися листи. На даний час, трудова книжка ОСОБА_3 не видана, оскільки остання на підприємство не з`являється, а розрахункові кошти перераховані на її банківську зарплатну карту.

Щодо подання ОСОБА_3 заяви про звільнення за власним бажанням 30.05.2018 вказав, що дійсно така заява була направлена до адміністрації підприємства, однак в цей час ОСОБА_3 перебувала на лікарняному, тому в адміністрації ТОВ «Вересень плюс» були відсутні правові підстави звільнити в період перебування на лікарняному.

Крім того, зазначив, що за неодноразовими скаргами до органів контролю щодо порушення, як на думку ОСОБА_3 , вимог законодавства про працю в діяльності ТОВ «Вересень плюс» на протязі 2018/2019 років проводилися перевірки, зокрема спеціалістами Управління Держпраці в Кіровоградській області, відділу з питань праці міської ради міста Кропивницького, а також ГУ ДФС у Кіровоградській області. Порушень не виявлено.

Також, станом на листопад 2019 року, ОСОБА_3 не оскаржує в судовому порядку дату та підставу звільнення з ТОВ «Вересень плюс».

З заяви про злочин вбачається, що при працевлаштуванні на роботу директором по роботі з персоналом ОСОБА_10 заява ОСОБА_3 на працевлаштування не була надана керівнику, як наслідок, наказу про її призначення на посаду не було, нарахування заробітної плати за 2018/2019 роки не проведено. В подальшому, посадовими особами ТОВ «Вересень плюс» умисно були приховані її заяви про звільнення від 30.05.2018 та 11.06.2018.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно наказу керівника ТОВ «Вересень плюс» від 28.11.2017 №1918к ОСОБА_3 прийнята на посаду продавця продовольчих товарів з 29.11.2017 (табельний номер ) на підставі заяви ОСОБА_3 .

Щодо заяв про звільнення встановлено, що на підприємстві наявні заява ОСОБА_3 про звільнення за власним бажанням з 31.05.2018 (заява від 30.05.2018 вх.№8) та заява ОСОБА_3 про звільнення за згодою сторін з 12.06.2018 (заява від 11.06.2018 вх №9). Однак, у період з 30.05.2018 по 11.06.2018 остання перебувала на лікарняному (лист непрацездатності АДЕ №820714).

ОСОБА_3 звільнена з ТОВ «Вересень плюс» з 17.05.2019 за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) на підставі наказу від 17.05.2019 №1003k. Дані факти підтверджуються відповідними документами та показами посадових осіб ТОВ «Вересень плюс».

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 в судовому порядку не оскаржує дії (бездіяльність) посадових осіб ТОВ «Вересень плюс», в тому числі щодо підстав звільнення, дату звільнення.

Встановлено, що 15.07.2019 на рахунок ОСОБА_3 ТОВ «Вересень плюс» перераховано кошти в сумі 73 872,50 грн., що підтверджується відомістю №190715СТ113103, таким чином встановлена відсутність завданої матеріальної шкоди ОСОБА_3 з боку посадових осіб ТОВ «Вересень плюс».

Також в ході проведення одночасного допиту декількох осіб та окремо посадових осіб ТОВ «Вересень плюс», підтверджено, що матеріальна шкода заявниці ОСОБА_3 , не завдана, оскільки 15.07.2019 на рахунок ОСОБА_3 від ТОВ «Вересень плюс» було перераховано грошові кошти в сумі 73 872,50 грн., що підтверджується відомістю №190715СТ113103, що також підтверджується і показами самої заявниці ОСОБА_3 .

Крім того, факт перерахування грошових коштів підтверджується проведеними тимчасовими доступами до документів, що перебували у володінні ГУ ДПС у Кіровоградській області та володінні Головного Управління пенсійного фонду України у Кіровоградській області, що свідчать про відсутність заборгованості ТОВ «Вересень плюс» перед заявницею ОСОБА_11 .

В матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 09.08.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172 КК України, слідчим винесено постанову відповідно до якої було змінено процесуальний статус особи ОСОБА_3 на процесуальний статус свідка, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, і не є потерпілою, про що належним чином було повідомлено останню.

Також, з досліджених матеріалів кримінального провадження №0000121 вбачається, що вони складаються з 4 томів: 1 том на 242 арк.; 2 том на 250 арк., 3 том на 240 арк.; 4 том на 95 арк.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Відповідно до положень глави 24 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

В силу статті 12 КК України, злочини передбачені ч.1 ст. 172, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 358 КК України по факту яких внесено відомості до ЄРДР №0000121- є не великої тяжкості.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину не великої тяжкості (ч. 1 ст. 219 КПК України).

Повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні жодній особі не вручено.

На підставі частини 1 та 2 ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слід зазначити, що встановлені процесуальним законодавством строки являють собою своєрідний важіль дотримання правової дисципліни усіма учасниками процесу. За рахунок дотримання процесуальних строків забезпечується реалізація принципу правової визначеності і права на справедливий суд (що закріплений ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово підкреслює, що право на справедливий суд закріплює базовий принцип правосуддя «правової визначеності». Даний принцип гарантує кожному можливість розуміти та передбачати можливість однакового застосування норм закону незалежно від органу чи особи, якої він стосується.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає і Конституційний Суд України. В широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Даний принцип якраз-таки і винайшов своє відображення в Законі № 2147-VIII від 03.10.2017 р., яким прописано обов`язок органу досудового розслідування закрити кримінальне провадження в разі закінчення строків досудового розслідування.

У цьому кримінальному провадженні дванадцять місяців досудового розслідування необхідно обчислювати з дня внесення відомостей до ЄРДР, тобто з 09 серпня 2018 року +12 місяців тобто 09 серпня 2019 року.

Таким чином, станом на 09.08.2019 по кримінальному провадженню № 0000121 від 09.08.2018, кваліфікованого за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172 КК України, закінчився строк досудового розслідування. Підставою такого твердження є та обставина, що до 09.08.2019 не вручали письмового повідомлення про підозру та не звертались з клопотанням до слідчого судді за правилами параграфу 4, Глави 24 КПК України про продовження строку досудового розслідування.

Доводи заявника в обґрунтування скарги про те, що досудове розслідування проведено неповно, упереджено та не об`єктивно слідчим суддею до уваги не приймаються з огляду на підставу закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

За таких підстав, у задоволенні скарги необхідно відмовити в повному обсязі.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В силу ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у справі 916/1423/17 вирішила виключну правову проблему щодо можливості комплексного застосування ч. 6 ст. 1176 і ст. 1177 ЦК України та стягнення з держави майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням як майну фізичної особи, так і майну юридичної особи, якщо внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила злочин.

Відтак Велика Палата ВС зауважила, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації тощо.

Відтак, скаржник може захистити свої права та законні інтереси, звернувшись до суду із позовом до держави Україна.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303 -307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000121 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1