Справа № 375/1206/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/250/2021 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 днів, до 08 січня 2021 року.
В обґрунтування судового рішення зазначається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має міцних соціальних зв`язків, а ті що є не є стримуючим фактором його поведінки, слід промовити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не пов`язаних із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку, виконання обов`язків ОСОБА_8 . Крім того, інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_8 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року щодо ОСОБА_9 та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 . Обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт звертає увагу на те, що тяжкість злочину, на яку як на підставу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого послався суд першої інстанції, не може бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а посилання прокурора на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, є необґрунтованим.

Крім того, незрозумілим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи є висновок суду про наявність ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки він немає міцних соціальних зв`язків, а ті, що є, не є стримуючим засобом його соціальної поведінки. Суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання та сім`ю в с. Насташка Київської області, згідно обвинувального акту раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, які є стримуючим засобом його соціальної поведінки.
Також, апелянт звертає увагу на те, що стороною обвинувачення при скеруванні до суду клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою були допущені порушення вимог ч.2, п.3 ч.3 ст.184 КПК України, що унеможливлювало прийняття судом першої інстанції цього клопотання до провадження та його розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення захисника ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
вивчивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається із апеляційної скарги, захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із ухваленням нової ухвали про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була винесена 10 листопада 2020 року, строк тримання обвинуваченого під вартою був визначений до 08 січня 2021 року. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2020 року про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою було вирішена на стадії судового провадження. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у суді першої інстанції на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції обґрунтовано було визнано те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не перестали існувати та не зменшився ступінь цих ризиків. Зокрема, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а відтак продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, а то що є не є стримуючим фактором його поведінки. Наявність вказаного ризику указує на необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому даний строк, належним чином мотивувавши своє рішення. Із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Порушень вимог КПК України, які би істотно обмежували права обвинуваченого та могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції колегією суддів не виявлено. На думку колегії суддів, існування ризику у ході судового розгляду було доведено прокурором, наявність цього ризику обґрунтовано відображено в ухвалі суду першої інстанції.
Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші передбачені ч.1 ст.178 КПК України обставини, зокрема і ті на які посилається в апеляційній скарзі захисник, підстав для застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника у зв`язку з неможливістю скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 350, 177, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4