УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.21 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області заяву судді Семенівського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 13.10.2020 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України,

в с т а н о в и в :

До Оржицького районного суду Полтавської області надійшла заява судді Семенівського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України.

Автоматизованою системою документообігу суду розгляд провадження за вказаною заявою про самовідвід судді ОСОБА_4 було визначено судді Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 .

Заява про самовідвід обґрунтована тим, що саме на підставі постанови судді Семенівського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 від 06.10.2020 року №547/968/20 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно діяння ОСОБА_5 вчиненого відносно ОСОБА_6 .

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід. Суддя ОСОБА_4 , обвинувачений та потерпілий направили до суду заяви про розгляд заяви про самовідвід без їх участі.

Розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що заява про самовідвід підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, пп. 28 та 30, «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії»).
Європейський суд з прав людини, починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987, № 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. Аналогічні висновки зроблені і в рішеннях Європейського суду з прав людини: «Золотухін проти Росії» (07 червня 2007, № 14939/03), «Надточій проти України» (15 травня 2008, № 7460/03). Таким чином, термін «кримінальне провадження» для цілей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) може не співпадати з терміном, зафіксованим у національному праві. Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні Конвенції має кримінально-правовий характер.

Суддею ОСОБА_4 було ухвалено поставу від 06.10.2020 року у справі № 547/968/20 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, згідно якої матеріали справи було передано до Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області у зв`язку з існуванням у порушенні ознак кримінального правопорушення. Як вбачається зі змісту копії обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000062, цей обвинувальний акт стосується тих самих обставин, про які йдеться у постанові судді ОСОБА_4 у справі № 547/968/20 від 06.10.2020 року, тому, у розумінні практики Європейського суду з прав людини провадження про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності є, фактично, частиною кримінального провадження про притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 350 КК України. Таким чином, суддя ОСОБА_4 приймав участь у провадженні з притягнення ОСОБА_5 до адміністративно відповідальності, крім того, він певним чином вже дав оцінку обставинам, щодо яких складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000062 відносно ОСОБА_5 .

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що існують обставини, які у стороннього спостерігача можуть викликати обґрунтовані сумніви у неупередженості судді при розгляді цієї справи. За таких обставин заява про самовідвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Семенівського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 13.10.2020 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя