Справа №212/4711/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Кривому Розі в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001114 від 11 травня 2019 року, угоду про примирення, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , -

встановив:

у відповідності до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001114 від 11 травня 2019 року обвинувачений ОСОБА_3 , 10 травня 2019 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись біля магазину «33 квадратних метри» у мікрорайоні 5-й Зарічний, 53-А, в Покровському районі міста Кривого Рогу, реалізуючі свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь, діючи із корисливих намірів, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінку, попросив у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати належний останньому мобільний телефон, який пообіцяв повернути через декілька хвилин. ОСОБА_5 , будучи введений в оману про справжні наміри ОСОБА_3 та впевнений в правомірності дій останнього, нічого не здогадуючись про його дійсні наміри, добровільно передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон марки «Meizu Мб» темно-сірого кольору ІМЕІ-1: НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 в подальшому реалізуючі свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою, отримавши від ОСОБА_5 вищевказаний мобільний телефон, заздалегідь маючи намір його не повертати, діючи із корисливих намірів на досягнення єдиного злочинного результату, утримуючи в руках належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Meizu Мб» темно-сірого кольору ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №963 від 27 травня 2019 року становить 2200 гривень 00 копійок, імітуючи телефонну розмову, відійшов на відстань близько 20 метрів від магазину «33 квадратних метри» на мікрорайоні АДРЕСА_3 , щоб нібито справити природні потреби, після чого разом з вищезазначеним мобільним телефоном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , майнову шкоду на суму 2200 гривень 00 копійок.

Разом з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001114 від 11 травня 2019 року до суду надано угоду про примирення від 30 травня 2019 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди про примирення у кримінальному провадженні у відповідності до ст.468, 469, 471 КПК України обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 уклали угоду, згідно до умов якої ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин та частково відшкодував потерпілому спричинену матеріальну шкоду. Крім того, сторони погодили міру покарання, яка повинна бути призначена обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.190 КК України: у виді ста годин громадських робіт. Також, у цій угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення угоди про примирення, а також наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги кримінального процесуального закону та норми кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену відповідно до угоди міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , підтвердивши добровільність укладання угоди в судовому засіданні також просив вказану угоду, укладену між ним та потерпілим ОСОБА_5 , затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути затверджена угода про примирення.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між потерпілим ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч.1 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, спричинена кримінальним правопорушенням матеріальна шкода добровільно, частково, відшкодована обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 , обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні.

Суд вважає за можливе призначити покарання у виді громадських робіт межах санкції ч.1 ст.190 КК України, яка діяла на час вчинення ним кримінального правопорушення, тобто до 01 липня 2020 року, виходячи з положень ст.5 КК України, відповідно до якої, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , підлягає затвердженню.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити в порядку ст. 124-126 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про примирення укладену 30 травня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001114 від 11 травня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази: специфікацію до договору фінансового кредиту, закладу №3.21104/0 від 10.05.2019 на ім`я ОСОБА_3 , яку було вилучено в ході тимчасово доступу до речей і документів в приміщенні ломбарду ПТ «Ломбард «ТОП» АКСЕНТЬЄВ І КОМАНІЯ» на м-н 5-й Зарічний, 5 в Покровському районі м.Кривого Рогу від 24.05.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч.6 ст.376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ч.3 ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1