КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/3682/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нижньовартовськ Тюменської області Російської Федерації, громадянки України, одруженої, працюючої продавцем-консультантом ТОВ «Лагуна», з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої (зі слів),
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 .
Продовжено підозрюваній ОСОБА_7 і, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Нижньовартовськ Тюменської області Російської Федерації, громадянці України, одруженій, працюючій продавцем-консультантом ТОВ «Лагуна», з вищою освітою, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій (зі слів), строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.08.2020 року, включно.
Визначено підозрюваній ОСОБА_7 , заставу у розмірі 210226,00 гривень у національній грошовій одиниці.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати останній запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, поклавши на підозрювану ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відсутні підстави для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявності таких підстав. Подане клопотання є формальним, без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.
Матеріали клопотання не містять даних про те, що підозрювана чинить перешкоди слідству. Поведінка підозрюваної не дає підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а прокурором протилежного не наведено.
Також апелянт зазначає, що реальні й вагомі докази про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення у розпорядженні органів досудового розслідування відсутні, а оголошена їй підозра в інкримінованому їй складі злочину є помилковою.
Крім того апелянт наголошує, що підозрювана ОСОБА_7 , є молодою людиною, однак має певні серйозні захворювання, раніше не судима та до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, має місце проживання та реєстрації, офіційно працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, має на утриманні своїх літніх батьків та рідного брата, який є інвалідом 2-ї групи. В розпорядженні органів досудового слідства немає даних, які свідчили, що ОСОБА_7 раніше порушувала обрані щодо неї запобіжні заходи, останній не повідомлялося про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваної та захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинності, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
16.03.2020 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, цього ж дня їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
18.03.2020 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва підозрюваній ОСОБА_7 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, що становить 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 420 452 грн.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
07.05.2020 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва підозрюваній ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, що становить 100 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 210 226 грн.
24.06.2020 старший слідчий слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , строком на 60 днів.
На обґрунтування даного клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної, слідчий зазначив, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, з метою запобігання вище вказаним ризикам та виконанню завдань кримінального провадження неможливо застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі застави.
Також слідчий зазначив, про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме, відомостями, які містяться у: заяві про вчинення злочину від потерпілої ОСОБА_11 ; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_11 від 20.03.2019; протоколі впізнання особи за фотознімками від 24.09.2019; заяві про вчинення злочину від потерпілої ОСОБА_12 ; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_12 від 16.03.2020; заяві про вчинення злочину від потерпілої ОСОБА_13 ; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_13 від 16.03.2020; протоколі обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколі огляду службового кабінету у міжнародному аеропорту «Бориспіль» та в інших матеріалах досудового розслідування кримінального провадження.
Слідчий посилається на те, що закінчити досудове розслідування у строк не видається можливим внаслідок особливої складності кримінального провадження та великого обсягу необхідних слідчих та процесуальних дій, у тому числі скласти обвинувальний акт та вручити підозрюваній і захисникам його копію, тому просив продовжити дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7
01.07.2020 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва дане клопотання органу досудового розслідування задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 28.08.2020 року, включно і визначено підозрюваній ОСОБА_7 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 210 226 гривень у національній грошовій одиниці.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК Українине зменшились.
Так, для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання прокурора відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Продовживши строк тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою, суд на законних підставах визначив їй заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 210 226 гривень у національній грошовій одиниці України. З таким рішенням слідчого судді погоджується колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків.
Оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_7 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про те, що в даному кримінальному проваджені відсутні підстави для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.
Посилання захисника на те, що у органу досудового розслідування відсутні докази, за якими можливо встановити обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їх злочину є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagozv. Turkey п. 51).
Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152153).
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.
Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.
В даному судовому провадженні слідчим суддею належно досліджені всі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 та продовжено підозрюваній ОСОБА_7 і, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Нижньовартовськ Тюменської області Російської Федерації, громадянці України, одруженій, працюючій продавцем-консультантом ТОВ «Лагуна», з вищою освітою, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій (зі слів), строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.08.2020 року, включно. Визначено підозрюваній ОСОБА_7 , заставу у розмірі 210226,00 гривень у національній грошовій одиниці. На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави обов`язків, які визначені в даній ухвалі, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4