ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2557/20 Справа № 186/813/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів режимі відеоконференції в залі апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу Першотравенського міського Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року про відмову в зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В ході підготовчого судового засідання, 15.05.2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт.
Рішення суду в частині вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу, обґрунтовано тим, що попередньо заявлені (під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) ризики не зменшилися та продовжують існувати, а також з огляду на стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, оскільки стороною захисту не надано документів, щодо неможливості перебування ОСОБА_8 у місцях попереднього ув`язнення, або що там йому не може бути надана необхідна медична допомога, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі:

- адвокат ОСОБА_7 просить дану ухвалу скасувати та ухвалити нову, за якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вважає, що судом необґрунтовано та незаконно неодноразово вирішувалось клопотання про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою. Остільки, на думку адвоката, прокурором наводились одні і ті ж самі підстави для продовження тримання під вартою, а суд не прийняв до уваги, що потерпілим була подана заява, в якій зазначив, що шкода йому відшкодована, претензій до обвинуваченого не має та просив суд змінити міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою. Вказує, що ОСОБА_8 не судимий, допомагає батьку по роботі.

На думку адвоката, прокурором в клопотанні не доведено, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту, як більш м`якого запобіжного заходу, чим тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, оскільки клопотання не містить обґрунтування з цього приводу.

В апеляційному суді захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника.
Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та адвоката, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Таким чином, Конституційний Суд України виділив з-поміж ухвал, які постановляються під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, якими закінчується судовий розгляд, єдиний вид рішення, що підлягає апеляційному оскарженню, а саме ухвалу про продовження строку тримання під вартою.
Крім того, у постанові від 29 квітня 2020 року (справа 344/13061/16-к) Верховний Суд роз`яснив, що право на окреме оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті має лише особа, чиє право обмежено, - обвинувачений, його захисник, законний представник; інші учасники судового провадження, у тому числі і прокурор, не мають права подавати апеляційну скаргу на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що СВ Першотравенським ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000221 від 30 травня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Грашову інкриміновано те, що він приблизно о 21.10 годині 30.05.2020 року знаходився біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , куди в той момент підійшов потерпілий ОСОБА_9 , в якого при собі були кошти в сумі 2250 гривень.
В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме грошових коштів, які належали потерпілому ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 застосовуючи власну фізичну силу спочатку схопив останнього за одяг внаслідок чого потерпілий був позбавлений можливості чинити супротив та потім наніс один удар кулаком лівої руки по тулубу та в область голови ОСОБА_9 і почав вимагати, щоб потерпілий віддав йому грошові кошти. Далі потерпілий ОСОБА_9 , розуміючи те, що ОСОБА_8 має значну фізичну перевагу, будучи позбавленим можливості чинити супротив останньому, дістав з лівої кишені штанів грошові кошти в сумі 2250 гривень.
В цей час, ОСОБА_8 бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, вдарив один раз в область тулубу ОСОБА_9 та відкрито викрав з його рук грошові кошти в сумі 2250 гривень і покинув місце вчинення злочину розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2250 гривень.
Суддя вирішуючи про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та відповідні ризики.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_7 вказав, що на його думку, підозра за ч. 2 ст.186 КК України, є необґрунтованою, остільки ОСОБА_8 вимагав від ОСОБА_9 повернути кошти, які той взяв в борг раніше.
Обговоривши питання обґрунтованості підозри як підстави для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).
Колегія суддів зазначає, що оцінка доказів по справі є послідовним завданням кримінального провадження.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інший злочин.
В той же час, колегія суддів приходить до висновку, що суд застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не врахував вимоги ч.4 ст. 194 КПК України, оскільки прокурором не було доведено обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. В клопотанні про обрання запобіжного заходу слідчий зазначив про вимоги, передбачені п.6 ч.1 ст. 184 КПК України, а саме обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Апеляційним судом встановлено, що зазначені слідчим обставини не відповідають дійсності, остільки суд не взяв до уваги, що відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_9 , яка подана до суду 06 липня 2020 року, потерпілий примирився з обвинуваченим ОСОБА_8 , шкода йому відшкодована, претензій до обвинуваченого він не має та просив змінити останньому міру запобіжного заходу на не пов`язану з триманням під вартою.
Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується позитивно, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, допомогає батькові по роботі. Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 не перешкоджав встановленню істини у кримінальному провадженні, та немає підтверджень того, що він може вчинити інший злочин.
Таким чином, суддею районного суду необґрунтовано було залишено підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та з цього приводу було зроблено невірні висновки.
Відповідно до ст.ст. 409, 411 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Отже, апеляційну скаргу захисника - необхідно задовольнити, а ухвалу суду в частині продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати, прийнявши свою, якою застосувати до ОСОБА_8 домашній арешт і на підставі ст.194 КПК України, апеляційний суд, вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 4, 9 ч.5 цієї статті на зазначений строк.
В решті ухвалу слід залишити без змін, як законну.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 411, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу судді Першотравенського міського Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року відносно ОСОБА_8 ,- в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Змінити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою проживання: АДРЕСА_1 , строком до 29 серпня 2020 року включно.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 4, 9 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, судді у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; цілодобово заборонити у будь-який спосіб спілкуватися із будь-яким учасником цього кримінального провадження, крім слідчого, прокурора та захисника; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.
ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі суду, негайно.

Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4