Справа №: 398/4766/15-к
провадження №: 1-кп/398/144/20
УХВАЛА
Іменем України

"14" липня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора- ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 потерпілого- ОСОБА_7

законного представника потерпілого- ОСОБА_8 ,

обвинуваченого- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , являється інвалідом по зору 1 групи, раніше судимий:

- 13.04.2005 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за частиною 1 статті 115, частиною 2 статті 185 КК України на підставі статті 70 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі, на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2005 року покарання призначено у виді 8 років 6 місяців;

за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 152 КК України

В С Т А Н О В И В :

21 липня 2015 року біля 18 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись поблизу магазину продуктів «777» по вул. Григорія Усика ( колишня назва Червоноармійська) в м.Олександрії Кіровоградської області, зустрів раніше знайомих неповнолітнього ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_11 .В цей час у ОСОБА_9 виник умисел з використанням власних гені талій вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в його тіло, з метою задоволення своєї статевої пристрасті. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_9 , під вигаданою підставою, запросив неповнолітнього ОСОБА_10 до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи в даній квартирі ОСОБА_9 , після розпиття спиртних напоїв, для досягнення своєї мети, застосував фізичне насильство до неповнолітнього ОСОБА_10 , що виразилось у нанесенні не менше 2 ударів кулаками обох рук по лівій та правій частині обличчя потерпілого, почав примушувати останнього без його згоди до дій сексуального характеру з використанням власних гені талій, пов`язані з оральним проникненням в тіло неповнолітнього ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_9 повалив ОСОБА_10 на ліжко в кімнаті квартири і став утримувати потерпілого за волосся в потиличній ділянці голови, спричиняючи йому фізичного болю, не даючи можливості чинити опір або відвернутися.. Потерпілий ОСОБА_10 , вчинивши опір ОСОБА_9 , зміг підвестися, але був утриманий останнім та силоміць поміщений до кладової кімнати в крайньому кутку житлової квартири. Продовжуючи свої протиправні дії , ОСОБА_12 почав схиляти обличчя потерпілого до своїх попередньо оголених статевих органів та наказував вступити з ним в статевий акт, а саме вчинити дії сексуального характеру з використанням власних геніталій , пов`язані з оральним проникненням в тіло неповнолітнього ОСОБА_10 . Своїми діями заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого та лівого ока та садна по зовнішньому краю лівої надбрівної дуги , які згідно висновку судово-медичного експерта№327 від 22.07.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткоминучим розладом здоров`я на термін до 6 діб.

Внаслідок того, що потерпілий ОСОБА_10 чинив опір та кликав третіх осіб на допомогу, його галас був почутий його товаришем, неповнолітнім ОСОБА_11 , який чекав на потерпілого в дворі даного багатоквартирного житлового будинку.В свою чергу, ОСОБА_11 , почав стукати в зачинені з середини на замикаючий пристрій вхідні двері до квартири та кликати третіх осіб на допомогу, цим самим зупинивши продовження протиправних дій ОСОБА_9 .

У такий спосіб ОСОБА_9 не виконав всіх дій , які вважав необхідними для доведення злочину до кінця , з причин, які не залежали від його волі.

В ході судового розгляду справи, в порядку ст. 362, ч. 4 ст. 371 КПК України, судом постановлено ухвалу про зміну порядку розгляду згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_9 вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння не визнав.

Факт вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 запропонував йому та ОСОБА_11 піти до нього додому . Вони пішли разом до будинку ОСОБА_9 . Останній запросив його в хату, а ОСОБА_11 залишився в дворі. В будинку ОСОБА_9 зачинив двері, повністю роздягнувся, заставляв і його роздягнутися та примушував його вступити в статевий акт, торкався його статевих органів, бив його. Потім потягнув його в кладовку, схиляв його обличчя до своїх статевих органів, тримаючи за волосся, змушував до орального сексу. Він почав кричати. ОСОБА_11 , почувши його крики, почав стукати в двері. Потім і бабуся ОСОБА_9 почала стукати в двері. Коли двері відчинили, він втік з хати.

- протоколом огляду місця події від 22.07.2015 року згідно якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с. 4-14)

- протоколом проведення слідчого експеримента від 23.07.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , який в присутності законного представника ОСОБА_8 та педагога ОСОБА_13 розповів про обставини вчинення щодо нього суспільно небезпечного діяння( т.1 а.с. 39)

-висновком судово-медичної експертизи №352 від 22.07.2015 року , згідно якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого та лівого ока та садна по зовнішньому краю лівої надбрівної дуги. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупого твердого предмета та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткоминучим розладом здоров`я на термін до 6 діб. Вони могли виникнути 21.07.2015 року. Враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можна казати, що вони у своїй сукупності не могли утворюватись внаслідок падіння з положення стоячи на площину.( т.1 а.с.44)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2015 року за участю свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що бачила потерпілого в квартирі свого онука ОСОБА_9 і потерпілий їй повідомив , що ОСОБА_9 хотів його зґвалтувати( т.1 а.с.48)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2015 року за участю свідка ОСОБА_11 , який в присутності законного представника ОСОБА_15 та педагога ОСОБА_13 розповів що 21.07.2015 року потерпілий ОСОБА_16 зайшов до ОСОБА_9 в будинок і останній зачинив двері будинку. Він знаходився в дворі будинку. Коли почув крики ОСОБА_16 , то почав стукати в двері.Двері допомагала відчинити бабуся ОСОБА_9 . ОСОБА_17 вибіг з будинку в сльозах і розповів йому, що ОСОБА_9 змушував його роздягнутися та вступити в статевий акт , бив його ( т.1 а.с.55)

Таким чином, ОСОБА_9 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст.15 ч.2 ст.152 КК України як незакінчений замах на зґвалтування неповнолітньої особи, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням гені талій без добровільної згоди неповнолітнього потерпілого.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений згідно заключення судово-наркологічної експертизи №77 від 3.08.2015 року страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Згідно повідомлення головного лікаря КЗ « Олександрійська психіатрична лікарня» від 24.07.2015 року ОСОБА_9 спостерігається в КЗ « Олександрійська психіатрична лікарня» з 2005 року з приводу психопатоподібного розладу органічного ґенезу. Згідно довідки в.о. головного лікаря КЗ « Олександрійська психіатрична лікарня» № 1363/01-14 від 09.09.2015 року ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні в даному лікувальному закладі з 27.07.2015 року по 31.07.2015 року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №450 від 01.09.2015 року ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Проте психічні розлади не досягають ступеню душевного захворювання і недоумкуватості у відношенні до інкримінованого діяння слід вважати осудним.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 02.09.2016 року по справі призначалася судово-психіатрична експертиза щодо психічного стану обвинуваченого.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 140 від 20.10.2016 року ОСОБА_9 на період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється , на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу), уроджену розумову відсталість або придбане недоумство, розлад особистості не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Виявляв ознаки непсихотичного рівня психічного розладу у вигляді «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності». Перебував у стані простого ( непатологічного) алкогольного сп`яніння. При цьому дії його були обумовлені патологічним потягом до вживання алкоголю., тому враховуючи усі нюанси кримінальної ситуації , що склалася, суттєві коливання його афективних розладів на той час, зниження вольових та критичних функцій , є всі підстави казати, що він був обмежений у своїй можливості усвідомлювати фактичний характер та суспільну небезпеку своїх дій, передбачати їх можливі наслідки, керувати ними, тобто підпадає під дію ст.20 КК України ( « Обмежена осудність»). На теперішній час ОСОБА_9 страждає на стійкий важкий психічний розлад, «Психотичний, шизофреноподібний розлад унаслідок вживання алкоголю» ( що відповідає діагностичним критеріям рубриці F10,50 за МКХ10 перегляду), який розв`язався у підозрюваного після скоєння ним дій, у яких він підозрюється, за час його перебування під вартою і на теперішній час виключає його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, усвідомлювати факти, що мають значення для даної кримінальної справи, надавати про них пояснення, приймати участь у судово-слідчому розслідуванні. Враховуючи теперішній актуальний психічний стан піддослідного, відсутність у нього будь-яких агресивних тенденцій, схильності до насильства, особливої жорстокості, ступінь визначеності його психопатологічних розладів, ознак підкоряємості, відомості на підставі положень « Інструкції про порядок застосування примусових мір медичного характеру, до осіб з психічними розладами , що скоїли суспільно небезпечне діяння», затвердженої МОЗ 08.10.2001 року за №397, ОСОБА_9 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення у психіатричний заклад із звичайним спостереженням до виходу з хворобливого стану, з подальшим відбуванням покарання, у випадку засудження.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 26.12.2016 р. ОСОБА_9 були призначені примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом. ОСОБА_9 перебував у відділенні з посиленим наглядом Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. Мальцева з 14.02.2016 р. по 09.02.2018 р.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.01.2018 р. примусові заходи медичного характеру були змінені на перебування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом. З 09.02.2018 р. по 10.09.2018 р. ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні у Кіровоградській обласній психіатричній лікарні.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2018 р. ОСОБА_9 були змінені застосовані примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

З 24.10.2018 р. ОСОБА_9 взятий на диспансерний облік у КНП «ОПЛ КОР», призначена амбулаторна примусова психіатрична допомога відповідно до судової ухвали.

20.03.2019 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла письмова заява головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Олександрійська психіатрична лікарня» щодо припинення примусового амбулаторного лікування стосовно ОСОБА_9 . Заява була мотивована тим, що враховуючи відсутність у ОСОБА_9 упродовж тривалого часу агресивної поведінки, яка б становила безпосередню небезпеку для життя та здоров`я оточуючих, зміну стану здоров`я хворого, внаслідок чого відпадає необхідність застосування раніше призначеного примусового заходу медичного характеру, наявність усвідомленої згоди ОСОБА_9 на подальший нагляд у лікаря-психіатра головний лікар КНП ОПЛ просить припинити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_9 . Згідно висновку комісії лікарів психіатрів відносно ОСОБА_9 слід припинити заходи медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного психіатричного лікування

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 23 квітня 2019 року було припинено застосування примусових заходів медичного характеру у виді примусового психіатричного амбулаторного лікування стосовно ОСОБА_9 .

Згідно повідомлення головного лікаря КНП «Олександрійська психіатрична лікарня» ОСОБА_18 на запит прокурора Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_19 від 04.10.2019 року № 1356/01-15 зазначено, що ОСОБА_9 у зв`язку з агресивною неадекватною поведінкою, погрозами на адресу рідних, знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП « Олександрійська психіатрична лікарня» з 23.06.2019 року по 22.07.2019 року з діагнозом : «Маячний розлад внаслідок органічного ураження ЦНС складного ґенезу (токсичного, травматичного) з вираженим дефектом особистості по змішаному типу (психопатоподібний, параноїчний). Виписався з покращенням психічного стану без продуктивної симптоматики. Пацієнту призначене амбулаторне лікування. ОСОБА_9 потребує постійного амбулаторного лікування, лікування в умовах стаціонару за необхідності при погіршенні психічного стану.

В судовому засіданні 04.03.2020 року прокурором з метою повного та всебічного розгляду справи заявлене клопотання про призначення по справі стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року клопотання прокурора задоволено, призначено обвинуваченому ОСОБА_9 стаціонарну судову психолого-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №126 від 24.03.2020 року ОСОБА_9 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі маячного (шизофреноподібного) розладу внаслідок ураження ЦНС складного ґенезу (токсичного, наслідки ЧМТ) з вираженим дефектом особистості по змішаному типу (психоподібний, параноїдний), стан часткової декомпенсації, який набув несприятливого перебігу(згідно МКХ-10, F-06,25), та вимагає нагляду та лікування. За своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру в спеціалізованому закладі з наданням психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду за місцем проживання.

Прокурор, вважаючи доведеним факт вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, просить застосувати примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_9 в спеціалізованому закладі із звичайним режимом нагляду за місцем проживання.

Потерпілий не заперечує щодо застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 .

Законний представник потерпілого не заперечує щодо застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 .

Захисник вважає , що до ОСОБА_9 можливо застосувати примусові заходи медичного характеру , як рекомендовано висновком судово-психіатричної експертизи.

ОСОБА_9 вважає,що йому лікування не потрібне.

Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, у стані обмеженої осудності і в даний час перебуває у стані неосудності та за своїм станом потребує лікування, суд з урахуванням характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння та його стану, висновку психіатрів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру в спеціалізованому закладі з наданням психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду за місцем проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_9 в зазначеному кримінальному провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513, 516 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_9 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: