233 № 233/3635/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
в с т а н о в и в :
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, посилаючись на те, що слідчим відділенням Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000472 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом незаконного придбання та зберігання з метою збуту та збуту психотропних речовин.

В ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел на придбання та зберігання з метою збуту та у подальшому збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено «канабіс», за грошові кошти мешканцям м. Костянтинівка Донецької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 діючи умисно, незаконно в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, придбаний при невстановлених обставинах, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс», став зберігати при собі, з метою збуту до 06.07.2020 року.

06.07.2020 року у період часу з 19 годин 42 хвилин до 20 годин 04 хвилин, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року співробітниками правоохоронних органі, відповідно до ст.271 КПК України проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, з метою придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено «канабісу» у ОСОБА_5 .

В ході проведеного контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_5 діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, знаходячись біля магазину «Ельдарадо», розташованого за адресою: Донецька область м. Костянтинівка пл. Перемоги буд. 18а, збув за грошові кошти у розмірі 300 грн. ОСОБА_6 , який виступав у якості оперативного покупця 1 поліетиленовий zip-пакет з подрібненою речовиною рослинного походження масою 2,84 г, в якому згідно з висновком експерта виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс», маса канабісу, в перерахунку на суху речовину становить 2,55 г.

Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_5 до моменту збуту, у порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року діючи умисно, незаконно, при невстановлених обставинах, придбав та зберігав при собі з метою збуту та у подальшому збув особливо небезпечний наркотичний засіб

Відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22 грудня 2006 року зі змінами та доповненнями та «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця № 1, список № 1), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 6 травня 2000 року, із змінами, канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , пояснив, що 06.07.2020 року в ході проведення оперативної закупки наркотичного засобу він придбав у ОСОБА_5 , небезпечний наркотичний засіб - канабіс, за грошові кошти у розмірі 300 грн., які були попередньо оглянуті та видані останньому працівниками поліції в установленому законом порядку, що зафіксовано протоколами огляду грошових коштів від 06.07.2020 року, в яких зазначено серії і номер грошових купюр, а саме банкноти номіналом 100 гривень з серійними номерами КФ 1920056, СГ 2715843, МД 0141710. Також ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_5 , здійснив збут наркотичного засобу з автомобілю який перебуває у його користуванні марки ВАЗ 2101.

Протоколом огляду місця події від 06.07.2020 року оглянуто та вилучено добровільно виданий працівникам поліції оперативним покупцем ОСОБА_6 , zip-пакет з подрібненою речовиною рослинного походження масою 2,84 г, в якому згідно з висновком експерта виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс», маса канабісу, в перерахунку на суху речовину становить 2,55 г, який ОСОБА_5 попередньо збув оперативному покупцю ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування встановлено, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Володимир Ілліч, Благовіщенського району, Алтайського краю, громадянином України, з середньою освітою, розлучений, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: 27.08.2014 Костянтинівським міським судом Донецької області, за ст. 289 ч. 3, ст. 185 ч.1, 70 КК України, до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, звільнений 25.11.2019 умовно достроково, не відбутий термін покарання 1 рік 8 місяця 12 днів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 власником автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким фактично користується ОСОБА_5 , що також підтверджується копією довіреності НОЕ 854255 від 03.04.2020, якою ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , бути її представником при вчинені правочинів та здійснення інших юридичних дій пов`язаних з розпорядженням, здаванням в найм автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 .

13.08.2020 в період часу з 09 годин 47 хвилин по 11 годин 03 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді від 11.08.2020, проведений обшук автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 , в ході якого тимчасово вилучено автомобіль ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , яким фактично користується ОСОБА_5 .

Відповідно до обставин кримінального провадження вилучений під час проведення обшуку 13.08.2020 автомобіль ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 є речовими доказами, носять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 на вказаному автомобілі перевозив наркотичні засоби з метою збуту, а також враховуючи, що санкція статті за вказане кримінальне правопорушення передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, тому даний телефон підпадає під спеціальну конфіскацію, з метою конфіскації майна та тимчасового позбавлення особи у володінні та власності якої перебувають вказані предмети відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином даним майном та використовувати його, слідчий просив накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити, наклавши арешт на вказане майно з метою збереження його як речового доказу, з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення та тимчасового позбавлення можливості особи, у володінні та власності якої перебуває вказаний автомобіль, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані матеріали приходить до наступного.

Клопотання подано в межах досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000472 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно з ч.4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно,оскільки, згідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод,будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому , що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має дати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків та розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

За нормами п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до постанови ВС/ККС у справі № 676/2199/19 від 09.04.2020 спеціальна конфіскація не застосовується до майна іншої особи якщо власник не знав про його незаконне використання.

Так, в матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості щодо обізнаності власника автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_7 з приводу використання даного автомобіля ОСОБА_5 при вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Враховуючи викладене, вважаю, що прокурором у судовому засіданні не доведено необхідність накладення арешту на вказане майно в межах цього кримінального провадження, оскільки слідчим до клопотання не додано належних доказів на підтвердження обізнаності власника майна ОСОБА_7 з приводу використання ОСОБА_5 даного автомобіля при вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, підстави та мета необхідності арешту тимчасово вилученого майна слідчим в клопотанні у відповідності до вимог ст. 170 КПК України не обґрунтовані, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України є однією із підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
У відповідності до ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Отже, вважаю, що слідчим та прокурором не доведено та не зазначено конкретних фактичних обставин, які б виправдовували такий спосіб втручання у права та інтереси особи, щодо майна якого вирішується питання, тому в задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000472 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Вилучені, згідно протоколу огляду від 13 серпня 2020 року під час обшуку: автомобіль ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , який фактично перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути власнику (користувачу).
Копію ухвали направити слідчому ОСОБА_4 , прокурору ОСОБА_3 , власнику ОСОБА_7 , користувачу ОСОБА_5 .

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1