КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0008574 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердичів Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити в частині часткового задоволення цивільного позову та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України № 586-VI від 24 вересня 2008 року) та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 20 000 гривень відшкодування моральної шкоди.
Позов в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 матеріальних збитків в розмірі 50 000 гривень залишено без розгляду.
Вироком також вирішене питання речових доказів.

В доводах апеляційної скарги представник ОСОБА_9 зазначає, що потерпілий ОСОБА_10 повністю погоджується з призначеним покаранням, однак він не погоджується з частковим задоволенням його цивільного позову.
Представник зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій моторолера ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та тривалий час був прикутий до ліжка.
Апелянт вказує, що внаслідок ДТП ОСОБА_10 зазнав фізичного болю та страждань. Тривале лікування впродовж п`яти місяців супроводжувалося болями та значними фізичними незручностями для здійснення звичайних побутових справ довелося залучати сторонню допомогу. Більше того, як зазначає представник, навіть після закінчення лікування потерпілий продовжує відчувати фізичний дискомфорт, а функції кінцівки і досі не відновилися до кінця.
Крім того, представник звертає увагу на те, що внаслідок ушкодження здоров`я нормальні життєві зв`язки сім`ї потерпілого через неможливість продовження активного громадського життя були порушенні, як і були порушені стосунки з оточуючими людьми. Сім`я ОСОБА_10 постійно перебуває у стані депресії і лише завдяки постійній турботі близьких потерпілий зберігає надію на покращення свого стану. Також внаслідок ушкодження здоров`я ОСОБА_10 його сім`ї довелося відмовитися від багатьох запланованих справ.
Також представник зазначає, що внаслідок ДТП транспортний засіб потерпілого було знищено він не підлягає відновлювальному ремонту, а речі, в які він був одягнений, сукупною вартістю близько 10 000 грн., внаслідок механічних пошкоджень та заплямувань брудом та кров`ю втратили придатність до подальшого ремонту.
Апелянт звертає увагу на те, що потерпілий купив мотоцикл всього за 4 тижні до ДТП, відкладав кошти протягом тривалого часу, а частину коштів взяв у борг у родичів.
Представник зазначає, що потерпілий внаслідок ДТП зазнав також і психологічних проблем, зокрема страх перед керуванням транспортним засобом.
Таким чином, підсумовує апелянт, внаслідок ДТП потерпілому було заподіяно моральної шкоди, що виразилася у: перебуванні в стресовому стані та переживаннях, що обумовлені пошкодженням; болі і стражданнях від отриманих тілесних пошкоджень, неповному відновленні функціоналу кінцівок; знищенні майна потерпілого; необхідності відмовитись від запланованих поїздок; стані тривоги, в якому він перебуває, сідаючи за кермо транспортного засобу. Відтак, зазначає представник, розмір заподіяної шкоди в 200 000 грн., на його думку, є співмірним та обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 жовтня 2019 року о 18 год. 15 хв. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Opel» модель «Zafira», з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві у напрямку вул. М. Максимовича у другій смузі проїзної частини вул. Академіка Вільямса, яка має двосторонній рух та дві смуги для руху у кожному напрямку, наближаючись до будинку № 6, проявив неуважність і перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, повернув ліворуч, тим самим перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.3 ПДР, перетин якої забороняється, та здійснив виїзд на смугу, призначену для зустрічного руху, чим порушив вимоги пунктів 2.3 б), 10.1 та 11.4 ПРД України.
Такі дії ОСОБА_6 призвели до зіткнення з транспортним засобом моторолером марки «Yamaha» моделі «Majesty 250», з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у крайній лівій смузі у зустрічному напрямку, внаслідок якого останній отримав тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді закритої травми лівого гомілково-ступеневого суглобу, а саме уламковий перелом медіальної (внутрішньої) лодижки.

В суд апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_9 не з`явились, від представника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Під час апеляційного розгляду прокурор, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій та призначеного покарання ніким не оскаржуються.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині вирішення цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим заявлено цивільний позов, в якому він просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_10 200 000 гривень та матеріальну шкоду в розмірі 50 000 гривень.
Позов в частині стягнення матеріальної шкоди залишено судом без розгляду на підставі заяви потерпілого та в цій частині не оскаржується потерпілим.
Відповідно до роз`яснень, як містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні.
Як вбачається із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом ОСОБА_10 з`ясовував наявність такої шкоди, протиправність діянь особи, що її завдала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями ОСОБА_6 та вини останнього у її заподіянні, а також й інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Так, суд першої інстанції встановив, що моральна шкода ОСОБА_10 , полягає у негативних наслідках, які він зазнав внаслідок отриманої у ДТП травми, зокрема, такими наслідками суд визнав: больові відчуття, тривожні очікування щодо лікування, дискомфорт від використання милиць, необхідність витрати додаткового часу для вирішення питань, пов`язаних із відновленням здоров`я тощо.
На підставі наведеного, судом першої інстанції визначено грошовий еквівалент моральних страждань ОСОБА_10 у розмірі 20 000 грн., що на думку суду, відповідає критеріям виваженості, справедливості та розумності.
Колегія суддів погоджується із наведеним та вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди є співрозмірним із заподіяною шкодою потерпілому та тією зміною його звичайного способу життя, яка була завдана злочинними діями обвинуваченого.
Щодо доводів представника потерпілого про заподіяння ОСОБА_10 шкоди у виді пошкодженого транспортного засобу, одягу та скасування запланованих поїздок, то апеляційний суд звертає увагу на те, що вказана шкода не охоплюється поняттям «моральної», оскільки має матеріальний характер. При цьому апелянтом не оскаржується вирішення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційної скарги щодо зміни розміру відшкодування моральної шкоди та не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку в цій частині.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року, щодо ОСОБА_6 , визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України № 586-VI від 24 вересня 2008 року), залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 Мосьондз ОСОБА_11 ОСОБА_4