ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1578/20 Справа № 180/1630/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Марганець, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого малолітнього сина, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року було задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 січня 2020 року з визначенням застави у розмірі 126 120 гривень.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав, що існує ризик переховування підозрюваного від досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, має утриманців, не працює, регулярного доходу не має, раніше судимий за вчинення корисних злочинів. 19 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу 43940 гривень.

Вказує, що враховуючи матеріальне становище підозрюваного, а саме те, що він не працює, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється та обставини вчинення, необхідним є визначити йому заставу в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 126120 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про відвід; необґрунтовано обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість покарання; судом не мотивований ризик можливості переховування від слідчого та або/суду.
Вказує, що раніше відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та ним було внесено заставу, після чого він добросовісно виконував покладені на нього обов`язки.
Також зазначає, що підозра є необґрунтованою; судом не враховано, що він проживає у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, має заощадження, що дозволяє йому забезпечувати сім`ю та офіційно не працювати

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.
209 листопада 2020 року ОСОБА_7 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого докази, зібрані в порядку передбаченому КПК України, підтверджуються наявність обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 .
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваний ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, те, що раніше судимий за вчинення корисних злочинів, 19 вересня 2020 року відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги підозрюваного про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, його вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, матеріальне становище, а саме те, що він не працює, має малолітнього сина, раніше судимий за вчинення корисних злочинів та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування останнього на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
Крім того, слідчий суддя, з урахуванням обставин кримінального провадження, правильно вважав за необхідне визначити розмір застави 126 120 грн., що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Доводи апелянта про те, що раніше відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та ним було внесено заставу, після чого він добросовісно виконував покладені на нього обов`язки не спростовують встановлені судом першої інстанції ризики та не свідчать про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що слідчий суддя необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про відвід, оскільки вони не є предметом даного розгляду.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу підозрюваного слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4