Справа № 182/5664/20
Провадження № 1-кп/0182/1159/2020
У Х В А Л А
Іменем України
27.10.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2020 року №0002043 стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.186 КК України,

з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0002043 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.50 год. 01 листопада 2020 року. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування, можливість продовження злочинної діяльності, впливу на потерпілого і свідків. Прокурор просив врахувати відомості про репутацію обвинуваченого, який є раніше судимою особою за вчинення аналогічних корисливих злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі. ОСОБА_3 не має осіб, які могли б його забезпечувати, не має постійного місця роботи, а тому обґрунтовано існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім того, останній після обрання йому у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, почавши ухилятись від виконання обов`язків, в зв`язку з чим 21.09.2020 був оголошений у розшук та 22.09.2020 р. був затриманий у м. Дніпро. У зв`язку з чим прокурор заперечував проти клопотання обвинуваченого і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою і просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання обвинуваченого, за якою він проживав разом з родиною. Він має малолітнього сина 2015 р.н., страждає хронічним захворюванням і потребує постійного лікування, яке не може отримати в умовах ізоляції.

Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження, вважаю, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. Суд враховує такі ризики, як можливість ухилитися від суду, оскільки ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, і у разі доведеності його провини у вчиненні зазначеного злочину йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. ОСОБА_3 не має законного джерела доходу, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів з корисливих мотивів. До тепер жодна особа, в тому числі його близькі і рідні не виявили бажання поручитися за його належну процесуальну поведінку і взяти на себе зобов`язання утримувати його. До того ж, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є неефективним в даному випадку, оскільки ОСОБА_3 , перебуваючи під домашнім арешт у даному кримінальному провадженні, перестав з`являтись на виклики слідчого, залишив постійне місце проживання та виїхав до м. Дніпро, в зв`язку з чим 21.09.2020 був оголошений у розшук і затриманий співробітниками поліції саме в м. Дніпро. Таким чином ризик можливого переховування від суду є очевидним.

Обґрунтовано існує високий ризик вчинення іншого кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений не працює та не має жодного законного джерела доходів, а вчинення корисливих злочинів стало основним джерелом доходів обвинуваченого та перетворилося у його спосіб життя.

Однак, прокурором не доведено ризик можливого впливу на свідків і потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений навіть не знайомий особисто з зазначеними особами.

Але, в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни раніше обраного запобіжного заходу, суд на даній стадії судового провадження не вбачає.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вже визначив ОСОБА_3 розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, його спосіб і умови життя, враховуючи вік і стан здоров`я, суд вважає, що раніше визначений слідчим суддею розмір застави згідно п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є прийнятним і підстав для зміни зазначеного розміру застави немає.
На переконання суду такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_3 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, визначених раніше.
Керуючись ч.3 ст. 315 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на шістдесят днів, тобто до 16.50 год. 24 грудня 2020 року.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмір застави у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 109850 (сто дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду у визначений час,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі нез`явлення його за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення ним про причини своєї неявки або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Копію ухвали направити начальнику ДУВП(4) для виконання і для вручення обвинуваченому ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії, відповідно до рішення Конституційного суду України.

Суддя: ОСОБА_1