В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1196/19
11 вересня 2020 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст.89 не судимого,
який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_5 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, а також повторно скоїв крадіжку.
Злочини вчинив при таких обставинах:
В період з вересня 2018 року по березень 2019 року ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна неодноразово приходив до будинку, який розташований по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 . В лютому-березні 2019 року у вечірній час, діючи умисно, із корисливих спонукань, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи та діяти, шляхом зняття скла у вхідних дверях, що виходять на задній двір, проник всередину будинку, демонтував та викрав із приміщення ванної кімнати радіатор (рушникосушку) вартістю 1200 грн., а також водяний насос (гідрофор) вартістю 900 грн. Викрадене з місця події забрав, розпорядившись ним на власний розсуд. Внаслідок таємного викрадення вказаного майна ОСОБА_6 була заподіяна майнова шкода на загальну суму 2100 грн.
Продовжуючи злочинні дії, в один із днів у середині жовтня 2019 року, ОСОБА_5 , перебуваючи у господарстві ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , виявив, що останній користується бензопилою «Весла», яку позичив у ОСОБА_8 . Того ж дня ОСОБА_4 закликав ОСОБА_7 з бензопилою до свого житла по АДРЕСА_1 нібито для допомоги у розпилі дров. Реалізуючи свій умисел на вчинення крадіжки чужого майна, ОСОБА_5 відправив ОСОБА_7 додому, запевнивши, що бензопилу незабаром принесе. Натомість, діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно вчинив крадіжку чужого майна бензопили марки «Весла», вартістю 1500 грн., якою розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1500 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих дій визнав частково. Пояснив, що крадіжку з житлового будинку ОСОБА_6 не вчиняв, а рушникосушку та водяний насос, які він продав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , отримав від знайомого ОСОБА_11 та продавав їх на його прохання. Стосовно крадіжки бензопили у ОСОБА_7 , вину заперечував, однак у кінці судового розгляду свою винуватість визнав.
Не зважаючи на заперечення своєї вини ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні злочинів, доведена дослідженими у судовому засіданні доказами.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що дійсно ОСОБА_4 приніс і запропонував йому купити у нього за 500 грн. рушникосушку розміром 1,2*40 см, пояснивши, що привіз її із заробітків у Польщі, але вирішив продати, бо мав потребу у грошах. За зовнішнім виглядом він бачив, що сушка була не нова, зі слідами демонтажу. Погодився придбати і заплатив ОСОБА_4 500 грн. Згодом, на вимогу працівників поліції видав сушку. Сушка була придбана приблизно за 4 місці перед його першим допитом (03.04.2019 року). Про те, що річ викрадена не знав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив, що приблизно в лютому 2019 року ОСОБА_4 приніс до нього додому вживаний водяний насос (гідрофор) і запропонував купити за 400 грн. Він сторгувався і дав ОСОБА_4 за нього 200 грн. З пояснень ОСОБА_4 знав, що насос він привіз із заробітків закордоном. На вимогу працівників поліції видав гідрофор, про те що насос крадений не знав.
Допитаний повторно у судовому засіданні 10.09.2020 року як свідок ОСОБА_11 пояснив, що в лютому 2019 року один раз у нічний час разом з ОСОБА_4 лазив до будинку ОСОБА_6 . Для цього вони зняли у задніх дверях скло і через той отвір залазили всередину будинку. Він особисто викрав з будинку одну пару кросівок, футболку, куртку та обігрівач-вентилятор. ОСОБА_4 теж взяв з будинку якісь речі, ймовірно одяг, бо виносив їх у пакетах. Більше в будинок ОСОБА_6 він не лазив жодного разу, хоч ОСОБА_4 йому це пропонував. Вказав, що у показаннях, які дав у судовому засіданні 15.11.2019 року на прохання ОСОБА_4 оговорив себе в частині того, що саме він викрав гідрофор та сушку. Вказаних речей не брав і ОСОБА_4 для реалізації не пропонував. Неправдиві показання давав з метою вигородити ОСОБА_4 , який пояснював, що через попередні судимості він не зможе уникнути призначення реального покарання.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що в жовтні 2019 року позичив знайомому ОСОБА_7 свою бензопилу для того аби порізати дрова. Однак на його прохання повернути пилу наступного дня ОСОБА_7 пояснив, що пилу нібито забрав його брат, потім ще кілка разів відговорювався. Лише за місяць признався, що пилу викрав ОСОБА_4 і не повертає. В ході судового розгляду ОСОБА_4 повернув йому 2500 грн. на відшкодування вартості пили. Майнових претензій до обвинуваченого не має.
Допитаний як свідок ОСОБА_7 пояснив, що в жовтні 2019 року позичив бензопилу у ОСОБА_8 аби порізати дрова. ОСОБА_4 , який прийшов до нього допомагати запитав чия пила і, довідавшись, попросив піти ще до нього порізати дрова. Він погодився, вони пішли у господарство обвинуваченого, але дрова не різали, бо ОСОБА_4 , пригостив його спиртним. Потім знову вирішили іти до нього, при цьому ОСОБА_4 сказав, що понесе пилу. Він пішов на перед, а ОСОБА_4 затримався, запевнивши, що зараз прийде, однак так і не прийшов. Він кілька раз протягом дня ходив до ОСОБА_4 аби повернути пилу, однак його не було. Лише ввечері ОСОБА_4 прийшов і поставив його перед фактом, що бензопилу заставив у ломбарді, посилаючись на те, що потрібні були гроші. Деякий час ОСОБА_4 переконував, що поверне пилу, тому він приховував від ОСОБА_8 правду. Однак, зрозумівши, що ОСОБА_4 не має наміру повертати пилу, розповів про це ОСОБА_8 .
Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.03.2019 року при огляді житлового будинку в АДРЕСА_1 виявлено відсутність віконних вставок у правому нижньому куті у вхідних подвійних двостулкових дерев`яних дверях до будинку з південної сторони. Одне скло з дверей знаходилось всередині кімнати біля дверей. В ході огляду будинку виявлено порушення звичної обстановки, відсутність у приміщенні 6 радіаторів опалення зі слідами демонтажу, відсутність котла газового, у приміщенні ванної кімнати відсутність водяного насосу (гідрофора) та рушникосушки. (а.с.165-181)
Відповідно до заяви ОСОБА_9 від 02.04.2019 року він добровільно видав працівникам поліції радіатор (сушку білого кольору), яка була ним придбана у ОСОБА_4 . Вказана сушка оглянута та визнана речовим доказом (а.с.164)
Відповідно до заяви ОСОБА_10 від 08.04.2019 року він добровільно видав працівникам поліції елементи водяного насоса синього кольору з металевими кранами, частиною колби для фільтра, коробкою керування однофазного електричного двигуна, що були ним придбані у ОСОБА_4 . Вказаний гідрофор оглянутий та визнаний речовим доказом (а.с.195,189-191)
Згідно довідки підприємця ОСОБА_13 вартість б/у сушки складає 1200 грн., елементів гідрофора 900 грн. (а.с.196-197)
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Даючи оцінку забраним та дослідженим у судовому засіданні доказам, які наведені вище, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена, а його позицію стосовно заперечення вини за фактом вчинення крадіжки з житла ОСОБА_6 суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне. Посилання ОСОБА_4 на те, що реалізовані ним гідрофор та сушка були отримані від ОСОБА_11 спростовані у судовому засіданні показаннями самого ОСОБА_11 , який пояснив, що намагався вигородити ОСОБА_4 , на його прохання. Крім того, зміст показань ОСОБА_14 доводить, що він не мав уявлення про вид та якісні характеристики тих речей, які були предметом посягання. Не міг пояснити, у який спосіб було демонтовано та вилучено з будинку таке мано. А тому його повторні показання суд вважає правдивими.
Дії обвинуваченого досудовим слідством кваліфіковані вірно.
Зокрема дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло.
Крім того, дії ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його характеристику, ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких злочин було вчинено. Обставин, що обтяжують покарання за вчинення інкримінованих злочинів суду не наведено. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає відшкодування заподіяних збитків потерпілому ОСОБА_8 .
Суд також враховує, що ОСОБА_4 веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, регулярно порушує встановлені законом норми і правила поведінки, що підтверджене фактом систематичного притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.50,65 КК України особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети, принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності і даним про особу винного.
Суд враховує, що ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину. З огляду на ці обставини в їх поєднанні з характером та обсягом вчинених суспільно небезпечних дій, а також, вивчивши висновки досудової доповіді органу пробації, що вказує на високу ймовірність повторного кримінального правопорушення, неможливість застосування щодо ОСОБА_4 соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних злочинів без цілодобового контролю в умовах ізоляції, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не виявляє реального адекватного критичного ставлення до власної протиправної поведінки і визнав за неможливе досягти мети попередження нових злочинів та виправлення без ізоляції його від суспільства.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що до ОСОБА_4 слід обрати покарання у межах санкції статті 185 ч.2, 3 КК України у виді позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди слід задовольнити частково. Виходячи з обсягу пред`явленого обвинувачення майнова шкода підлягає стягненню у розмірі 2100 грн. З огляду на характер вчиненого щодо потерпілої злочину, ступеню моральних страждань, суд прийшов до переконання, що розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 3000 грн.
Долю речових доказів по справі слід визначити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочинів передбачених ст. 185 ч.2 та ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання:
-за ст. 185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
-за ст. 185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за вказаними злочинами у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Речові докази по справі елементи водяного насоса та рушникосушку повернути у розпорядження потерпілої ОСОБА_6 .
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2100 грн. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином та три тисячі гривень моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя