Провадження № 1-кп/643/387/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року Московський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисників обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 353, ч.3 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 125, ч.4 ст. 296 КК України ОСОБА_9 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
в с т а н о в и в:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Стосовно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Станом на 02.02.2021 р. кримінальне провадження по суті не розглянуте, обвинувачений ОСОБА_5 , свідки в судове засідання не з`явилися.
Прокурор просив відкласти розгляд справи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 та свідків та звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на те, що на даний час суд не може завершити розгляд справи. Санкція інкримінованої ОСОБА_6 статті передбачає покарання до 7 років позбавлення волі, а суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом, який має враховуватися під час продовження запобіжного заходу. Крім того, ОСОБА_6 не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в той час, коли на розгляді Московського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт відносно нього за ст.ст.125, 189 КК України, за яким йому обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, отже, усвідомлюючи невідворотність покарання за сукупністю цих злочинів, може застосувати заходів до переховування від суду або вчинити інші злочини. Крім того, беручи до уваги позицію обвинуваченого щодо невизнання обставин кримінального правопорушення не можна цілком виключити ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні з метою схилення останніх до зміни показань чи відмови від них.
Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчієв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі»), а наявність судимості може стати підставою для обгрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеггер проти Австрії»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тобто наявні ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ст. 177 КПК України, а враховуючи вищезазначені обставини, особу обвинуваченого, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою недостатній для запобігання цим ризикам.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_6 інкримінується, поміж іншого, вимога передачі чужого майна з погрозою обмеження прав та свобод (вимагання), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, а також хуліганство групою осіб із застосуванням зброї, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Згідно положень ч.4 ст. 183 КПК України підстав для визначення розміру застави немає.
Потерпілий ОСОБА_4 покладався на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на не цілодобовий домашній арешт за адресою реєстрації: Харківська область. Харківський район, с. Веселе, сел. Радгоспне, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що цілком забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть можливість офіційно працевлаштуватись, допомагати та доглядати за членами родини, а також приймати участь у вихованні дитини. В обгрунтування клопотання посилався на те, що на теперішній час відсутні ризики, які б свідчили про можливість та бажання ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати якимось чином на свідків, потерпілого чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Більше двох місяців ОСОБА_6 знаходився на свободі та не вчинив жодних дій, направлених на те щоб переховуватися від органу досудового розслідування та суду. У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо забезпечення безпеки осіб, тобто потерпілого та свідків у відповідності до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», які були вчинені слідчим чи прокурором за період часу з 03.09.2019 по 20.11.2019, а отже сам орган досудового розслідування не вважав, що хтось із підозрюваних, які знаходяться на свободі можуть вплинути на потерпілого та свідків. До моменту обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, останній вчасно прибував до органу досудового розслідування для участі у слідчих діях. ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: Харківська область. Харківський район, с. Веселе, сел. Радгоспне. За вказаною адресою проживають його батько: ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_2 який переніс декілька операцій на кінцівках ніг, бабуся: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є ветераном війни, особою похилого віку. Крім цього, останній постійно мешкав разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який потребує батьківського піклування та виховання, з 24.11.2014 по 18.11.2015 працював у «ТОВ «ЩИТ-ЗАХИЩЕНА ЯКІСТЬ» на посаді водія транспортних засобів, де зарекомендував себе як добрий, совісний, якісно виконуючий свої обов`язки працівник.

Вищевказане підтверджує, на думку захисту, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, в тому числі й за місцем колишнього офіційного працевлаштування, так як зарекомендував себе з позитивної сторони. ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, однак належним чином виконував покладені на нього вироком суду обов`язки. Наявність формальних, нічим не підтверджених ризиків порушує права обвинуваченого ОСОБА_6 так як останній утримується під вартою більше 14 місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі не доведення стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд має право застосовати запобіжний захід не пов`язаний із гриманням під вартою, а також може зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, серед яких зокрема є: п рибу ваги до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживав чи перебуває, без суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, не відвідувати місця, визначені судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, то дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Крім того, у контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Европейский суд з прав людини неодноразово зазначав, то серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено. і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»),

Крім того, ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обгрунтування для обрання чи продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суди повинні наводити у своїх рішеннях докази реальної можливості незаконного впливу підозрюваного (обвинуваченого) на процес доказування.

Так, у справі «Третьяков проти України» від 29.09.201 1 року ЄСПЛ констатував порушення ст. 5 Конвенції, зокрема, з огляду па те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість гримання під вартою. Звертає увагу на обов`язковість доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку про що постійно вказує сторона обвинувачення.

Захисник адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_7 та просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 підтримали позицію захисників.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки справа не розглянута не з вини сторони обвинувачення. Кілька разів не з`являлися в судове засідання захисники, сьогодні - не з`явився обвинувачений ОСОБА_5 .
Заперечень стосовно клопотання прокурора про відкладення розгляду справи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 та свідків від учасників судового провадження не надійшло.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотань, враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки останній раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кількох тяжких злочинів, з ТОВ «ЩИТ-ЗАХИЩЕНА ЯКІСТЬ» звільнився у 2015 році, що свідчить про відсутність законних джерел отримання доходів, зареєстрований за межами м. Харкова, в зв`язку з чим є ризики, що він може переховуватися від суду. Крім того, враховуючи, що діючим законодавством передбачений безпосередній допит в судовому засіданні свідків, тому суд вважає, що існують обгрунтовані ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків чи інших учасників процесу, які ще не допитані судом.
Доводи захисника щодо недоведеності ризиків суд відхиляє, оскільки приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченого та тяжкість злочинів, які йому інкримінуються, в своїй сукупності свідчать про наявність достатніх підстав вважати доведеними ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався у клопотанні прокурор.
Крім цього, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, суд враховує, що у рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та в задоволенні клопотання відмовляє.
Керуючись ст.ст. 183 ч.2 п.4, 177, 178, 181, 197, 205, 331, 376 ч.2 КПК України, суд

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 01 квітня 2021 року включно, без визначення розміру застави.
В судовому засіданні оголосити перерву до 14.00 год. 18.02.2021 року для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 та свідків.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів.
Повний текст ухвали оголосити о 10.00 год. 05 лютого 2021 року.

Суддя ОСОБА_1