ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/267/20Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів з участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника представника потерпілого - адвокатаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000343 від 25.11.2015 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.04.2006 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України;
- 16.10.2008 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі ст. 71 КК України, на 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.04.2014 постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.03.2014 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 26 днів,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 (один) рік та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 25.11.2015 приблизно о 01 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за раптово виниклим умислом заподіяв інспектору патрульної поліції БПП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 , легкі тілесні ушкодження під час виконання ним службових обов`язків за наступних обставин.
25.11.2015 на гарячу лінію «102» надійшов виклик від працівників магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по вул. Хоменка, 18, у м. Черкаси з приводу того, що невідома особа перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння вчиняє неправомірні дії у магазині, а саме: вчинила конфлікт із працівниками магазину та умисно пошкодила майно, що належить магазину.
З даного приводу був направлений наряд БПП ГУ НП в Черкаській області у складі: командира роти БПП ГУ НП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_11 , заступника командира роти БПП ГУ НП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_12 , інспектора патрульної поліції БПП ГУ НП в Черкаській області старшого сержанта поліції ОСОБА_10 , інспектора патрульної поліції БПП ГУ НП в Черкаській області старшого сержанта поліції ОСОБА_13 , які близько 01.00 год., направляючись до місця виклику, неподалік від магазину зустріли групу осіб у кількості 3-х осіб, два чоловіка, один із яких був ОСОБА_7 , і жінка, між якими відбувався словесний конфлікт.
На законні вимоги працівників поліції припинити протиправні дії щодо порушення громадського порядку останні не реагували, а навпаки ОСОБА_7 продовжував виражатись нецензурною лайкою у бік працівників поліції, пошкоджувати формений одяг, активними фізичними протидіями перешкоджати виконувати працівнику поліції свої службові обов`язки.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 умисно наніс удар в обличчя інспектору поліції ОСОБА_10 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин верхньої щелепи зліва, які відповідно до висновку експерта № 217 судово-медичної експертизи від 03.02.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а, в подальшому, кримінальне провадження щодо нього за ч. 2 ст. 345 КК України закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що показання потерпілого та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а також дані протоколу слідчого експерименту мають істотні суперечності і різняться між собою, чому судом будь-якої оцінки не надано.

Вказує, що потерпілий з приводу нанесених тілесних ушкоджень одразу до медичного закладу не звертався, а звернувся за медичною допомогою лише через 4 години після прибуття в райвідділ і був госпіталізований. При цьому органом досудового розслідування не було встановлено де саме і з ким перебував до госпіталізації потерпілий і чи міг отримати тілесні ушкодження за інших обставин, ніж зазначено у вироку суду.

Акцентує увагу на тому, що згідно незавіреної фотокопії медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_10 було встановлено діагноз струс головного мозку та відсутня будь-яка інформація щодо наявних у нього інших тілесних ушкоджень, в тому числі розсічень внутрішньої сторони щоки, про які вказує останній.

Також зазначає про недопустимість як доказу даної фотокопії медичної карти, оскільки вона належним чином не завірена, незрозуміло яким чином з`явилась в матеріалах кримінального провадження значно пізніше, ніж була проведена експертиза № 217 від 03.02.2016. На підставі даного недопустимого доказу була проведена експертиза потерпілого ОСОБА_10 , дані якої, з огляду на наведене вище, також не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Крім того вказує на невідповідність наявного в матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та долученого до нього реєстру вимогам КПК України, оскільки в ньому невірно зазначені анкетні відомості потерпілого, в частині місця його фактичного проживання, а в описі обставин, встановлених органом досудового розслідування, відсутнє посилання на наявність в його діях суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення. При цьому реєстр долучений до обвинувального акта містить неповну та недостовірну інформацію про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, за відсутності посилання на всі прийняті в провадженні процесуальні рішення.

В прохальній частині апеляційної скарги обвинувачений просить повторно дослідити встановлені судом фактичні обставини провадження, зокрема наступні докази: аудіо, відео запис показань обвинуваченого, потерпілого та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; медичну карту стаціонарного хворого № 2047/869; медичну карту амбулаторного хворого № 960; висновок експерта № 217 від 03.02.2016; супровідні документи щодо отримання зазначених письмових доказів в процесуальному порядку; документи щодо заявлених стороною захисту клопотань під час проведення досудового розслідування; лист КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД ЧМР» № 3694 від 24.12.2015.

Ухвалою судді від 20.01.2020 апеляційна скарга прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_16 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.12.2019 повернута останньому, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення 25.11.2015 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та про закриття кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 288 КПК України. Клопотання відповідного змісту ОСОБА_7 також подано суду апеляційної інстанції в письмовій формі.

Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, що під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

На виконання приписів ч. 4 ст. 286 КПК України, у зв`язку із заявленням обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, колегія суддів невідкладно приступає до його вирішення.

Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, прокурора ОСОБА_6 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , які не заперечували проти заявленого обвинуваченим клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах, необхідних для розв`язання заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

За змістом обвинувального вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків. З встановлених судом фактичних обставин провадження, кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинене 25.11.2015.

При розгляді клопотання обвинуваченого, підтриманого захисником, суд, керується законодавством яке регулює порядок його вирішення і звертає увагу, що клопотання обвинувачений заявив 09.12.2020, а розгляд кримінального провадження судом першої інстанції здійснювався станом на 09.12.2019, час коли відбулися зміни у законодавстві яке регулює порядок вирішення відповідних клопотань на підставі Закону України №2317-8 від 20.12.2019. Суд, орієнтований на дотримання загальновизнаних принципів права та чинність і дію законів про кримінальну відповідальність, осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

Пункт 1 частини 2 статті 284 КПК вказує на те, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 44 КК України, ч. 1 ст. 285 КПК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом.

За ч. 3 ст. 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Системний аналіз наведених норм закону вказує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

З огляду на наведене, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості. Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України встановлено, зокрема, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене КК України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч. 2 ст. 345 КК України, за якою засуджено ОСОБА_7 , передбачає відповідальність у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто в даному випадку, згідно встановлених фактичних обставин, 25.11.2015 і ця обставина сторонами не заперечується.

З огляду на наведене, з часу вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення минуло більше 5 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Враховуючи що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_7 від досудового розслідування або суду або вчинення ним нового злочину, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України про зупинення чи переривання перебігу давності.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив проти закриття провадження з відповідних підстав, його захисником підтримано заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_7 та впевнившись у її добровільності, відповідності обставинам провадження і усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення, як обґрунтоване.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження. Тому вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.12.2019 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з подальшим закриттям кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тому відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 345 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді