Дата документу 11.12.2020 Справа № 310/6633/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 310/6633/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1266/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження №003385 відомості про яке внесені до ЄРДР 22.12.2019 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого, і

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Анатоліївка, Рильського району, Курської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ч.1 ст.289 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на 35 днів до 13 грудня 2020 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 06.11.2020 до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання ст. слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтуванні клопотання зазначеного, що 09.09.2020 приблизно о 17 годині, знаходячись в районі вулиці Маяковського в місті Бердянськ, Запорізької області, ОСОБА_7 перебуваючи разом з раніше знайомим ОСОБА_10 в салоні, належного останньому автомобіля марки «Volkswgen Golf Varіant», д.н.з. НОМЕР_1 , де ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_10 , наявним у нього при собі ножем, наніс потерпілому декілька ударів у життєво важливі органи, спричинивши йому тілесні ушкодження, що є несумісними з життям, в результатів чого настала смерть потерпілого на місці скоєння злочину.

Крім того, 09.09.2020 приблизно о 17 годині, знаходячись в районі вулиці Маяковського в місті Бердянськ, Запорізької області, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом легковим автомобілем марки «Volkswgen Golf Varіant» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 для подальшого використання його у своїх особистих цілях, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в салоні автомобіля, маючи вільний доступ до ключа запалювання від вказаного транспортного засобу, привів двигун вказаного автомобіля в дію та відразу після цього, ОСОБА_7 керуючи вказаним транспортним засобом поїхав в сторону місця свого мешкання, тобто таємно протиправно вилучив його у ОСОБА_10 , всупереч волі потерпілого, та в наступного розпорядився автомобілем на власний розсуд, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом.

12.09.2020 о 15:25 годині викрадений автомобіль було виявлено та вилучено працівниками поліції в приміщенні металевого гаражу, розташованого між будинками АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 .

10.09.2020 СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості в ЄРДР за №0002037, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

13.09.2020 СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості в ЄРДР за №0002048, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

13.09.2020 вказані кримінальні провадження були об`єднанні в одне провадження під номером №0002037.

12.09.2020 о 21 годині 48 хвилин у порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою від 15.09.2020 до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.11.2020.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на наявність обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Судом не взято до уваги відсутність доказів вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_7 . Слідством не встановлено, час, місце, спосіб, механізм кримінального правопорушення, відсутнє знаряддя злочину, а також потерпіла особа, хоча пройшло вже багато часу. Захисник вважає, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Вказує, що відсутні підстави для переховування підозрюваного від слідства та продовження злочинної діяльності. На думку апелянта жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання ризикам

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 09.11.2020 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотанні слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили змінити запобіжний захід; позицію прокурора, який вважав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; думку потерпілої, яка заперечувала проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному проваджені з урахуванням конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про застосування тримання під вартою судовий орган має брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; підвищена суспільна небезпечність; обґрунтованість доказів; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення; характер особи підозрюваного; минуле особи та його зв`язки з суспільством (Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лебіта проти Італії»).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Високий суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Отже, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого СВ Беряднського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дотримався зазначених вимог закону.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про продовження існування ризиків, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.135 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення; 2) потреби досудового розслідування виправдовують ступінь втручання у права і свободи особи; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до рішеннях ЄСПЛ у справах «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Колегія суддів вважає, що під час судового розгляду суд першої інстанції з`ясував, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.115 КК України та ч.1 ст.289 КК України.

Підозра обґрунтована матеріалами кримінального провадження підтверджується документами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 12.09.2020; витягом з ЄРДР, протоколами про прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.09.2020 та 13.09.2020, протоколом допиту потерпілої від 21.09.2020, протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Речовими доказами: вилученим транспортним засобом «Volkswgen Golf Varant» д/н НОМЕР_1 ; шкіряною сумкою чорного кольору, документи ОСОБА_10 , які знаходилися в сумці.

Окрім того, судова колегія окремо зазначає, що висновком експерта Запорізького науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України від 28.09.2020 №13-380 встановлено: один слід папілярного узору, розмірами по вісях 19х46 мм (з лівої частини капоту транспортного засобу Volkswgen Golf Varant» д/н НОМЕР_1 ), залишений вказівними пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилання апелянта щодо недопустимості висновку експерта є безпідставним, оскільки на початковій стадії досудового розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не пред`являє до наданих доказів високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи на судовий розгляд.

Судова колегія апеляційного суду вважає, що в сукупності зазначені докази свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 , який є володільцем гаражу, та в якому було знайдено транспортний засіб потерпілого з нашаруванням бурого кольору, речами потерпілого та папілярними узорами підозрюваного на вилученому автомобілі.

Твердження апелянта про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 та відсутність підстав для застосування винятково запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на даному етапі досудового розслідування, саме по собі не спростовує факт насильницької смерті ОСОБА_10 , з огляду на знайдені та вилучені у підозрюваного в ході огляду місці події 12.09.2020 предмети та речі потерпілого.

Щодо доводів захисника підозрюваного про те, що ОСОБА_7 має проблеми із здоров`ям, на думку апеляційного суду є неспроможними, оскільки відсутні відомості, що підозрюваний потребує невідкладного лікування поза межами попереднього ув`язнення або таке лікування не можу бути надано в умовах попереднього ув`язнення.
Враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів, матеріали провадження, докази та дані про особу підозрюваного, колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді, що у кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п.1, п.2, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки: тяжкість кримінального покарання та наявність нерухомості на території України та тимчасово окупованих територій України створює ризик переховування від органів досудового розслідування і суду; на теперішній час органами досудового розслідування не встановлено місцезнаходження знаряддя вчинення злочину, одяг потерпілого, а також труп ОСОБА_10 , його мобільний телефон, створюють ризик того, що підозрюваний перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження та особи підозрюваного.

Твердження захисника підозрюваного про те, що ОСОБА_7 має позитивні характеристики особистості, є пенсіонером, має проблеми зі здоров`ям, має стійкі соціальні зв`язки, не може бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися, а висновки суду першої інстанції є правильними та законними.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на 35 днів до 13 грудня 2020 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3