ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3734/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3657/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року продовжено ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286 КК України, строк тримання під вартою на 2 місяці до 02.01.2021 року.
Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що запобіжний захід було застосовано 27.04.2020 року. Прокурором не доведено, що заявлені ризики існують, до клопотання не додані матеріали, якими прокурор обгрунтовує свої доводи. Обвинувачений має дружину, дитину 2020 року народження, що вказує на міцність його соціальних зв`язків, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має на утриманні бабусю, яка має онкологічне захворювання. Під час ДТП отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та потребує лікування, яке в умовах слідчого ізолятора надати не можливо. До взяття під варту виконував свої обов`язки, перераховував потерпілому гроші на лікування.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілі отримали тілесні ушкодження. Відповідно до обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обвинувачений грубо порушив правила безпеки дорожнього руку, а саме перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, обравши небезпечну швидкість руху та прийом керування автомобіля, допустив втрату контролю над керуванням автомобілем та наїзд на залізобетонний стовп, внаслідок чого пасажир його транспортного засобу отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Враховуючи тяжкість можливого покарання, не виключений ризик переховування обвинуваченого. Як зазначає прокурор у клопотанні свідки у кримінальному провадженні судом на даний час не допитані, що не виключає можливості обвинуваченого здійснювати на них вплив. Небезпідставними є доводи прокурора про те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що останній протягом 2017-2019 років неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, в останнє 05.03.2019 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на даний час обвинувачується через порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до травмування потерпілих. З огляду на схильність обвинуваченого порушувати встановлені правила та заборони, прокурором вмотивована неможливість обрання на даний час до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Доводи захисника про те, що у обвинуваченого є дружина, бабуся з онкологічним захворюванням, постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки не спростовують встановлених ризиків, оскільки наявність цих обставин не була перешкодою для вчинення обвинуваченим правопорушень. Захисником також надана до суду інформація про те, що дружина обвинуваченого є опікуном неповнолітнього ОСОБА_9 2011 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_1 у обвинуваченого народилася донька, але на переконання колегії суддів вказане не є достатньою гарантією виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків з огляду на зазначені вище обставини.
Щодо посилань захисника про отримання обвинуваченим під час ДТП тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим він потребує лікування, колегія суддів зазначає, що на користь вказаних доводів захисником не надано належних доказів, які б підтверджували неможливість перебування ОСОБА_7 під вартою в умовах слідчого ізолятора з отриманими ушкодженнями. Обставини, що обвинувачений перераховував потерпілому кошти на лікування, а також надана захисником досудова доповідь про обвинуваченого можуть бути враховані судом під час ухвалення остаточного рішення по справі та не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, враховуючи, що в даному випадку наявні ризики, яким на даний час можливо запобігти шляхом продовження строку тримання під вартою.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді