УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про застосування обраного ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000051 від 23.01.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Одесі, громадянина України, приватного підприємця, на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення працюючого директором ТОВ «ГОТЕЛЬ ПАРОВОЗ», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 23.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 23.01.2020 розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.

Обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення викладені слідчим в письмовому клопотанні.

За вказаних в письмовому клопотанні слідчого обставин ОСОБА_4 , як директор ТОВ «ГОТЕЛЬ ПАРОВОЗ», голова ГО «Центр захисту інвалідів» та кінцевий бенефіціарний власник нежитлових приміщень, який спільно з ОСОБА_8 (відносно якого 30.06.2020 обвинувальний акт направлений до Приморського районного суду м. Одеси) здійснював підприємницьку діяльність в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м.Одеса, вул.Водопровідна, буд.1А/3, з надання готельних послуг громадянам фізичним особам з 2009 року по 17.08.2019 рік, та не забезпечив виконання встановлених законодавством вимог пожежної безпеки у приміщеннях готелю, що призвело до пожежі, внаслідок якої загинуло 9 осіб та спричинено 10 особам тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

Тобто, ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.270 КК України.

Слідчий звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його наступними доводами та посиланням ризики на передбачені п.п.2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177КПК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України, згідно ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику передбаченого, п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Про зазначене також свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 одразу після пожежі та затримання ОСОБА_8 (у відношенні якого 30.06.2020 обвинувальний акт направлений до Приморського районного суду м.Одеси) з метою переховування від органів досудового розслідування переткнув державний кордон України та знаходився у розшуку, добровільно до слідчого не з`являвся та був затриманий як особа, яка перебуває у розшуку. Це додатково підтверджує існування ризику щодо можливого переховування ОСОБА_4 у разі його перебування без запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наведене свідчить, що зазначений ризик на теперішній час не зменшився.

Крім того, слідчий зазначає, що підозрюваний перебуваючи без запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може незаконного впливати на вже допитаних свідків, потерпілих, а також спеціалістів та експертів з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано для дачі ними неправдивих свідчень, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані. Наведене свідчить, що зазначений ризик на теперішній час не зменшився.

Також, слідчий вказує на те, що категорія інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачає проведення великого обсягу слідчих дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження.

У слідства є підстави вважати, що до вчинення вказаного злочину причетна ще й інша особа, місцезнаходження якої на теперішній час не встановлено. Спілкування підозрюваного із нею, іншими особами, які притягуються до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , спотворення вказаними особами доказів, показів, документів, будь-яких речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також може перешкодити досудовому розслідуванню, судовому розгляду.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Крім того, прокурор зазначив, що під час обрання Одеським апеляційним судом було ретельно перевірено обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що підозра не доведена жодним належним доказом, є необгрунтованою, а ризики взагалі не підтверджені і є лише припущенням сторони обвинувачення. Так, ОСОБА_4 одразу після пожежі був вимушений виїхати за кордон на тривале лікування, яке було заздалегідь узгоджено з лікарями. Після проходження тривалого курсу лікування ОСОБА_4 не мав можливості повернутись до України через спалах COVID-19. Разом з тим, як тільки кордони були відкриті, ОСОБА_4 повернувся до України самостійно, з метою сприяння органу досудового розслідування та надання необхідної допомоги потерпілим. Однак, ОСОБА_4 було незаконно затримано в аеропорту міста Одеси, у зв`язку із чим адвокатом подано вже скаргу на незаконне затримання до іншого суду відповідно до територіальної підсудності. В обгрунтування своїх доводів, адвокат надав в судовому засіданні відповідні документальні докази.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 також заперечував проти клопотання сторони обвинувачення, повністю підтримав доводи захисника ОСОБА_5 щодо відсутності будь-яких ризиків, передбачених ч.1 ст.177 та просив слідчого суддю змінити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт.

Підозрюваний підтримав думку своїх захисників.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, за результатами досудового розслідування 02.09.2019 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей, та загибель людей, майнову шкоду в особливо великому розмірі, інші тяжкі наслідки.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Матеріалами, поданими з клопотанням, доведено, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру відповідно до вимог ч.2. ст.135, ч.1 ст.278 КПК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими як Одеським апеляційним судом під час застосування (обрання) запобіжного заходу ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ч.6 ст.193 КПК України, так і слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування обраного ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000051 від 23.01.2020 року відносно ОСОБА_4 .

Щодо обґрунтованості існування такого ризику, як переховування від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя зазначає.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03.09.2019 року, у зв`язку із переховуванням підозрюваного, слідчим суддею надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначена ухвала не виконана саме з причин переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим 06.09.2019 підозрюваного ОСОБА_4 постановою слідчого оголошено у розшук.

Як зазначено органом досудового розслідування, під час перебування підозрюваного ОСОБА_4 у розшуку адвокат ОСОБА_11 у листопаді 2019 року ознайомився в суді з матеріалами, які стали підставою для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а також в судовому засіданні Одеського апеляційного суду підтвердив освідомленність підозрюваного ОСОБА_4 про його статус у кримінальному провадженні. При цьому, ОСОБА_4 до слідчого, прокурора до 15.07.2020 до моменту затримання добровільно так і не з`явився.

14.11.2019 року підозрюваний ОСОБА_4 постановою слідчого оголошений у міжнародний розшук.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року в порядку ч.6 ст.193 КПК України до підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004375 від 17.08.2019 року за ч.2 ст.270 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду, під час судового розгляду клопотання судом було встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів та іншими доказами у їх сукупності. У зв`язку із чим на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.270 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_4 , оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Також, судом зазначено, що з огляду на тяжкість покарання за вчинений злочин, та враховуючи факт виїзду ОСОБА_4 за межі території України 20.08.2019 року майже одразу після пожежі за інформацією Державної прикордонної служби та неможливість на сьогоднішній день встановити його місце знаходження, очевидні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Крім того, відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду, враховуючи наведені в ухвалі правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, апеляційний суд вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутністю в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Разом з тим, після обрання Одеським апеляційним судом запобіжного заходу ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0004375, постановою прокурора від 23.01.2020 року матеріали досудового розслідування № 0004375 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 виділені в окреме кримінальне провадження № 0000051 та цього ж дня досудове розслідування зупинене у зв`язку із розшуком підозрюваного ОСОБА_4

15.07.2020 в міжнародному аеропорту «Одеса» в ході здійснення прикордонного контролю авіарейсу RYR7866 OHY 289 сполученням «Рим-Одеса» при спробі перетину державного кордону України затримано підозрюваного ОСОБА_4 , про що повідомлено орган досудового розслідування 16.07.2020 та підозрюваний ОСОБА_4 16.07.2020 доставлений до ІТТ до місця кримінального провадження.

16.07.2020 досудове розслідування відновлене у зв`язку із встановленням місця знаходження підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до наданого прокурором витягу з ЄРДР, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000051 закінчується 10.08.2020 року.

Крім того, слідчий суддя вважає, що вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру від 02.09.2019 року, складеного в рамках кримінального провадження № 0004375 з якого в подальшому було виділено матеріали відносно ОСОБА_4 та присвоєно новий № 0000051, в даному випадку не суперечить діючому законодавству та не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування обраного ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000051 від 23.01.2020 року.

Крім того, слідчий суддя вважає, що у ОСОБА_4 була об`єктивна можливість в період часу з 20.08.2019 року по момент введення в Україні карантинних заходів повідомити слідчого про своє місце перебування або з`явитись до слідчого з метою участі у слідчих діях в рамках кримінального провадження.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний застосований (обраний) запобіжний захід на теперішній час є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що в результаті вчинення кримінального правопорушення загинуло декілька осіб, а також було спричинено шкоду здоров`ю тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості іншим мешканцям готелю, беручи до уваги мотиви суду, який обрав ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином, з урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про застосування обраного ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000051 від 23.01.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області.

Строк дії ухвали обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 15.07.2020 року та припиняє свою дію 10.08.2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1