печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами в 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

установив:
16.10.2020 р. слідчий першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами в 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000663 від 19.08.2020 р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ст. 340 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ст. 340 КК України. Матеріали вказаного кримінального провадження постановою прокурора від 19.08.2020 р. виділені з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001146, яке в свою чергу виділене з матеріалів кримінального провадження № 0000089.

Під час досудового розслідування встановлено, що у листопаді 2013 р. у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЕС, у м. Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Такі акції після відмови Президента України підписати Угоду про асоціацію на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29.11.2013 р. у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на 30.11.2013 р. набули особливо масового характеру. Починаючи з 19.01.2014 р., протистояння між учасниками акцій протесту та правоохоронцями перейшли в активну фазу, зіткнення відбувались передусім у центральній частині м. Києва, зокрема, у Печерському районі, на вул. Грушевського та прилеглих до неї територіях. Бажаючи зберегти у будь-який спосіб владні повноваження та з цією метою припинити масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції протесту громадян, вищі посадові особи держави розробили план вчинення злочинів, який полягав у залякуванні учасників акцій протесту шляхом застосування до них насильства, притягнення значної кількості осіб до кримінальної відповідальності та обрання відносно них найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. До реалізації плану залучено працівників оперативних підрозділів міліції та наближених до керівництва держави громадян, які, в свою чергу, залучали на оплатній основі інших цивільних осіб, так званих «тітушок», а останні спільно з оперативними працівниками виявляли, відстежували активних учасників акцій протесту та в подальшому вчиняли відносно них кримінальні правопорушення з метою протидії, у тому числі насильницької, таким акціям. Таким чином невстановленими слідством особами у невстановлений слідством час до насильницької протидії масовим акціям протестів був залучений ОСОБА_8 , наближений до діючого тоді керівництва держави, зокрема, особисто до Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_8 прийняв рішення про насильницьке перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій шляхом вчинення злочинів, у тому числі тяжких та особливо тяжких, зокрема, проти життя і здоров`я учасників таких акцій, заподіяння останнім тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, викрадення, катування, залякування та інших протиправних дій, свідомо допускаючи вчинення умисних вбивств окремих із них. ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на перешкоджання проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій із застосуванням фізичного насильства, шляхом вчинення злочинів, у тому числі тяжких та особливо тяжких, він не в змозі, приблизно в грудні 2013-січні 2014 р. вирішив створити злочинну організацію, до якої залучити та використати вже існуючу ієрархічну структуру з числа осіб, які фінансово залежали від нього, що виражалось в офіційному та неофіційному працевлаштуванні таких осіб на заснованих ним підприємствах, виплаті їм заробітної плати, у тому числі неофіційної, та у забезпеченні орендованим житлом на території Оболонського району м. Києва. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, залучив до організації вчинення вищезазначених злочинів осіб з числа найближчого оточення, зокрема: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також осіб, які неофіційно працювали у нього, зокрема, ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та інших, в тому числі на даний час невстановлених слідством. Вказані особи попередньо умисно й добровільно усвідомлюючи наслідки своїх дій, приблизно в грудні 2013-січні 2014 р. зорганізувалися у внутрішньо і зовнішньо стійке ієрархічне злочинне об`єднання з метою вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів, скоєння яких було необхідною умовою для реалізації злочинного умислу, спрямованого на насильницьке перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий кожному учаснику в частині виконання ним своїх дій, з розподілом функцій кожного учасника організації, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись у своїй злочинній діяльності організаторам та керівникам злочинного об`єднання. При цьому ОСОБА_8 як організатором та керівником злочинної організації визначено керівників оперативних мобільних груп: ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , на яких покладалась безпосередня організація і виконання тяжких та особливо тяжких злочинів у складі та в інтересах злочинної організації, і особисто ОСОБА_8 . Водночас організація та координація дій вищезазначених груп, а також інших осіб, залучених до вчинення злочинів, у тому числі тих, що не входили до складу злочинної організації, покладалась на ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 в обсязі поставлених кожному з них ОСОБА_8 завдань. Для координації дій вказаних груп осіб у складі злочинної організації, а також інших осіб, залучених до вчинення злочинів, пов`язаних із насильницькою протидією акціям протесту, використовувався офіс по вул. Почайнинській, 4-А, Е в м. Києві, що фактично належав ОСОБА_8 , де ставились та отримувалися завдання на вчинення злочинів стосовно учасників акцій протесту і розподілялися ролі співучасників злочинів, проводились наради з вказаних питань, а також виплачувалась матеріальна винагорода за участь у злочинах. З вказаного офісу здійснювалось керівництво групами осіб з числа учасників злочинної організації у процесі вчинення ними злочинів, пов`язаних із насильницькою протидією акціям протесту, а також інших осіб, залучених до вчинення таких злочинів, і координація між ними. Організовану і очолювану ОСОБА_8 злочинну організацію, до якої входили ОСОБА_7 , а також ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та інші особи, у тому числі невстановлені слідством, характеризували наступні ознаки: безумовний авторитет керівника злочинної організації ОСОБА_8 як особи, що успішно здійснює свою підприємницьку діяльність та має дружні відносини із керівництвом держави, в тому числі ОСОБА_9 , який в період з 07.11.2011 р. по 21.02.2014 р. обіймав посаду Міністра внутрішніх справ України; довготривалість відносин між учасниками злочинної організації до моменту її створення; розробка й узгодження детальних планів діяльності злочинної організації та вчинення кожного злочину, доведення їх до всіх учасників злочинної організації в частині завдань, що покладались на відповідних осіб, здійснення контролю за діями виконавців злочинів найбільш наближеними до ОСОБА_8 учасниками злочинної організації, передусім ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ; ієрархічність структури злочинної організації, що полягала у наявності кількох рівнів управління, розподілі організації на окремі структурні частини із визначенням керівників таких частин, підпорядкованих особисто ОСОБА_8 , та безпосередньому контролю з боку ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 ; розподіл грошових коштів як оплати за участь у злочинній організації і вчинення злочинів у її складі; постійне залучення нових учасників та значна чисельність членів злочинної організації, кожен з яких усвідомлював свою приналежність до діяльності такої організації і брав участь у вчинюваних нею злочинах.

Відповідно до розробленого ОСОБА_8 плану дій злочинної організації ним ставились такі завдання: виявляти активних учасників акцій протестів, їх лідерів та інших осіб, які користувались авторитетом серед протестувальників; здійснювати у складі організованої групи (злочинної організації) викрадення та незаконне позбавлення волі активних учасників акцій протестів та їх лідерів; у будь-який спосіб, в тому числі шляхом катування, отримувати від вказаних осіб відомості щодо структури організації протестного руху, їх керівників і джерел фінансування, а також примушувати їх робити під відеозапис «визнання» про участь у акціях протесту за грошову винагороду; нанесення тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості та можливі вбивства окремих учасників акцій протесту з метою залякування інших. При цьому ОСОБА_8 визначив конкретні завдання злочинної організації та її учасників, об`єднав їхні зусилля і детально розподілив між її членами функції, ролі, завдання й обов`язки, відповідно до яких:

ОСОБА_8 організатор злочинної організації, який створив її і керував нею, організовував скоєння злочинів, керував їх підготовкою і вчиненням, забезпечував фінансування, організовував приховування злочинної діяльності злочинної організації, об`єднав дії інших співучасників, спрямовував їх на вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, координував дії вказаних осіб, розподілив обов`язки між членами злочинної організації та як її керівник виконував наступне: здійснював загальне керівництво діями інших учасників злочинної організації; спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, планував вчинення злочинів, залучав до участі у злочинах інших осіб та їх групи; розподіляв обов`язки між керівниками структурних частин злочинної організації, координував їх дії; спрямовував, об`єднував і координував зусилля членів злочинної організації при підготовці і під час вчинення злочинів, а також інших осіб, які залучались для виконання певних задач і могли бути не обізнані про існування злочинної організації та її злочинні наміри; особисто залучав до складу злочинної організації нових членів; створював умови для приховування злочинної діяльності, що полягали у наданні вказівок учасникам злочинної організації щодо укриття та знищення доказів вчинених злочинів; організаційно та фінансово забезпечував діяльність злочинної організації, розподіляв кошти, як оплату за участь у злочинній організації та за вчинення злочинів.

ОСОБА_10 довірена особа керівника злочинної організації, організовував скоєння злочинів, керував їх підготовкою і вчиненням, координував дії інших співучасників, спрямовував їх на вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів на виконання вказівок ОСОБА_8 , був організатором злочинів та здійснював наступні функції: особисто підпорядковувався ОСОБА_8 ; за погодженням з ОСОБА_8 здійснював загальне керівництво діями інших учасників злочинної організації; спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а також іншими особами, у тому числі не встановленими слідством, планував вчинення злочинів, залучав до участі у злочинах інших осіб та їх групи; спільно та погоджено з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 здійснював координацію дій мобільних оперативних груп злочинної організації під час вчинення злочинів, а також інших осіб, які залучались до вчинення злочинів, та їх груп; контролював виконання завдань, які ставились безпосереднім виконавцям злочинів; вживав заходи щодо приховування слідів злочинів та їх укриття.

ОСОБА_11 довірена особа керівника злочинної організації: організовував скоєння злочинів, керував їх підготовкою і вчиненням, у тому числі безпосередньо на місці вчинення злочину, координував дії інших співучасників, спрямовував їх на вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів, на виконання вказівок ОСОБА_8 був організатором злочинів та здійснював наступні функції: за погодженням з ОСОБА_8 здійснював загальне керівництво діями інших учасників злочинної організації; спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , а також іншими особами, у тому числі не встановленими слідством планував вчинення злочинів, залучав до участі у злочинах інших осіб та їх групи; спільно та погоджено з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 здійснював координацію дій мобільних оперативних груп злочинної організації під час вчинення злочинів, у тому числі безпосередньо на місці вчинення злочину, а також інших осіб, які залучались до вчинення злочинів, та їх груп; контролював виконання завдань, які ставились безпосереднім виконавцям злочинів; за погодженням з ОСОБА_8 та на виконання його вказівок приймав участь у вирішенні фінансових питань діяльності злочинної організації, зокрема, в частини розподілу коштів та виплати винагороди особам, залученим до участі у злочинах; вживав заходи щодо приховування слідів злочинів та їх укриття.

ОСОБА_13 довірена особа керівника злочинної організації: керував підготовкою і вчиненням злочинів, у тому числі безпосередньо на місці їх вчинення, координував дії інших співучасників, спрямовував їх на вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів, на виконання вказівок ОСОБА_8 був організатором злочинів, та здійснював наступні функції: за погодженням з ОСОБА_8 здійснював загальне керівництво діями інших учасників злочинної організації; спільно і погоджено з ОСОБА_8 здійснював координацію дій мобільних оперативних груп злочинної організації під час вчинення злочинів, у тому числі безпосередньо на місці вчинення злочину, а також інших осіб, які залучались до вчинення злочинів, та їх груп; контролював виконання завдань, які ставились безпосереднім виконавцям злочинів, координував свої дії в процесі вчинення злочинів із ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 ; вживав заходи щодо приховування слідів злочинів та їх укриття.

ОСОБА_18 керівник мобільної оперативної групи злочинної організації відповідно до завдань та ролі, відведеної йому ОСОБА_8 : керував діями учасників злочинної організації, у тому числі безпосередньо у процесі вчинення злочинів, приймав участь у вчиненні злочинів у складі злочинної організації як виконавець; підпорядковувався ОСОБА_8 , координував свої дії у процесі вчинення злочинів із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також з іншими керівниками мобільних оперативних груп та учасниками злочинної організації, у тому числі невстановленими слідством; забезпечував виконання завдань, що ставились керівництвом злочинної організації.

ОСОБА_7 керівник мобільної оперативної групи злочинної організації відповідно до завдань та ролі, відведеної йому ОСОБА_19 , керував діями учасників злочинної організації, у тому числі безпосередньо у процесі вчинення злочинів, приймав участь у вчиненні злочинів у складі злочинної організації як виконавець; підпорядковувався ОСОБА_8 , координував свої дії у процесі вчинення злочинів із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , а також іншими керівниками мобільних оперативних груп та учасниками злочинної організації, у тому числі невстановленими слідством; забезпечував виконання завдань, що ставились керівництвом злочинної організації.

ОСОБА_15 керівник мобільної оперативної групи злочинної організації відповідно до завдань та ролі, відведеної йому ОСОБА_8 , керував діями учасників злочинної організації, у тому числі безпосередньо в процесі вчинення злочинів, приймав участь у вчиненні злочинів у складі злочинної організації як виконавець; підпорядковувався ОСОБА_8 , координував свої дії у процесі вчинення злочинів із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також іншими керівниками мобільних оперативних груп та учасниками злочинної організації, у тому числі невстановленими слідством; забезпечував виконання завдань, що ставились керівництвом злочинної організації.

ОСОБА_14 керівник мобільної оперативної групи злочинної організації відповідно до завдань та ролі, відведеної йому ОСОБА_8 , керував діями учасників злочинної організації, у тому числі безпосередньо в процесі вчинення злочинів, приймав участь у вчиненні злочинів у складі злочинної організації як виконавець; підпорядковувався ОСОБА_8 , координував свої дії в процесі вчинення злочинів із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також з іншими керівниками мобільних оперативних груп та учасниками злочинної організації, у тому числі невстановленими слідством; забезпечував виконання завдань, що ставились керівництвом злочинної організації.

ОСОБА_16 керівник мобільної оперативної групи злочинної організації відповідно до завдань та ролі, відведеної йому ОСОБА_8 , керував діями учасників злочинної організації, у тому числі безпосередньо в процесі вчинення злочинів, приймав участь у вчиненні злочинів у складі злочинної організації як виконавець; підпорядковувався ОСОБА_8 , координував свої дії в процесі вчинення злочинів із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також з іншими керівниками мобільних оперативних груп та учасниками злочинної організації, у тому числі невстановленими слідством; забезпечував виконання завдань, що ставились керівництвом злочинної організації.

ОСОБА_17 учасник злочинної організації, член структурного підрозділу злочинної організації-оперативної мобільної групи, якою керував ОСОБА_14 , відповідно до завдань та ролі, відведеної йому ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , приймав участь у вчиненні злочинів у складі злочинної організації як виконавець; підпорядковувався ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , координував свої дії в процесі вчинення злочинів із ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , а також іншими керівниками оперативних мобільних груп та учасниками злочинної організації, у тому числі невстановленими слідством; особисто виконував завдання, що ставились керівництвом злочинної організації.

ОСОБА_6 учасник злочинної організації, член структурного підрозділу злочинної організації-оперативної мобільної групи, якою керував ОСОБА_12 , відповідно до завдань та ролі, відведеної йому ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , приймав участь у вчиненні злочинів у складі злочинної організації як виконавець, в тому числі, виконуючи роль водія; підпорядковувався ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , координував свої дії в процесі вчинення злочинів із ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , а також з іншими керівниками оперативних мобільних груп та учасниками злочинної організації, у тому числі невстановленими слідством; надав у розпорядження учасникам злочинної організації гаражне приміщення № НОМЕР_1 , що розташоване на території гаражного кооперативу «ГСК-12» по вул. Зрошувальній, 2 у м. Києві, яке знаходилося у його користуванні, для вчинення злочинів у складі злочинної організації; особисто виконував завдання, що ставились керівництвом злочинної організації.

В ході здійснення протиправної діяльності злочинної організації ОСОБА_8 як керівник та організатор злочинної організації у період 21-22.01.2014 р., діючи у складі злочинної організації, тобто стійкого ієрархічного об`єднання, що включало в себе щонайменше 11 осіб, члени якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації та іншими залученими особами, з метою насильницької протидії акціям протесту Євромайдану організував викрадення та подальше незаконне позбавлення волі учасників акцій протесту ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , їх катування (заподіяння потерпілим сильного фізичного болю, фізичних моральних страждань, шляхом мучення та спричинення тілесних ушкоджень), а також умисне вбивство ОСОБА_21 , скоєне таким чином відносно викраденої людини, за попередньою змовою групою осіб, за наступних встановлених під час розслідування обставин.

Так, 21.01.2014 р. ОСОБА_8 , не пізніше 03:00 год., отримавши інформацію щодо точного місяця перебування ОСОБА_20 , координуючи свої злочинні дії з іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, перебуваючи в офісі по АДРЕСА_1 , доручив ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншим особам, у тому числі невстановленим слідством, організувати за грошову винагороду викрадення учасника акції протесту ОСОБА_20 та наперед невизначених учасників акцій протесту з метою їх подальшого незаконного позбавлення волі, катування для отримання відомостей щодо організаторів акцій протесту, планів останніх і джерел фінансування акцій протесту, а також вбивства окремих потерпілих, для залякування інших протестувальників. При цьому ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , діючи за дорученням ОСОБА_8 в складі злочинної організації, маючи на меті реалізувати спільний узгоджений злочинний план, користуючись мобільним зв`язком, наказали групам осіб, до яких входили ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_24 та інші особи, у тому числі невстановлені слідством, прибути на вул. Шовковичну, 39/1 у м. Києві та відслідкувати приїзд до вказаної лікарні м. Києва активістів Євромайдану. Виконуючи вказівку ОСОБА_12 , який діяв за дорученням ОСОБА_8 , 21.01.2014 р. біля 03:40 год. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ТОУОТА НІ АСЕ», д.н.з. НОМЕР_2 , діючи спільно та погоджено у складі злочинної організації із ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 та іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, які пересувалися на декількох автомобілях невстановлених марок класу седан та класу позашляховик, заїхали на територію Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, розташованої по вул. Шовковичній, 39/1, і почали очікувати приїзду ОСОБА_20 і ОСОБА_21 . В подальшому приблизно о 03:50 год. 21.01.2014 р. ОСОБА_20 та ОСОБА_21 приїхали до офтальмологічного відділення Олександрівської клінічної лікарні, розташованої по вул. Шовковичній, 39/1 у м. Києві, та зайшли у приміщення вказаного відділення. Після того, як ОСОБА_22 та ОСОБА_15 , було зафіксовано факт приїзду ОСОБА_20 і ОСОБА_21 до зазначеного відділення лікарні, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , діючи за дорученням ОСОБА_8 , отримавши такі відомості, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій із застосуванням фізичного насильства шляхом позбавлення волі активних учасників вказаних акцій, їх катування, та за необхідності подальшого фізичного усунення (вбивства) окремих з них, надали вказівку ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 та іншим особам, у тому числі невстановленим слідством, які перебували на території Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, зайти до вказаного відділення лікарні, та за допомогою фізичної сили вчинити викрадення потерпілих ОСОБА_20 ОСОБА_21 . В подальшому, виконуючи злочинну вказівку ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , та інші особи, у тому числі невстановлені слідством, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій із застосуванням фізичного насильства шляхом позбавлення волі активних учасників вказаних акцій, їх катування, та за необхідності подальшого фізичного усунення (вбивства) окремих з них, діючи за попередньою змовою групою осіб у складі злочинної організації, скориставшись можливістю вільного доступу, зайшли до приміщення офтальмологічного відділення Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, розташованої по вул. Шовковичній, 39/1, де відшукали ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , застосували відносно них фізичне насильство, яке виразилося у нанесені ударів руками в різні частини тіла та погрози застосування такого насильства, схопили останніх за руки і ноги, всупереч їх волі, насильно винесли з приміщення офтальмологічного відділення Олександрівської клінічної лікарні м. Києва та заштовхали в салон мікроавтобуса марки «TOYOTA НІ АСЕ», д.н.з. НОМЕР_2 , який ОСОБА_6 згідно із розробленим злочинним планом, припаркував перед входом у вказане приміщення, тобто вчинили їх викрадення. Після цього ОСОБА_6 , на мікроавтобусі марки «TOYOTA НІ АСЕ», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходились ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , потерпілі ОСОБА_20 і ОСОБА_21 та інші невстановлені особи, а також ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 та інші невстановлені особи, які знаходились в інших невстановлених автомобілях, виконуючи вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що діяли за дорученням ОСОБА_8 , спільно та погоджено з ним виїхали з території лікарні. Надалі 21.01.2014 р. в період часу приблизно з 04:30 год. до 05:40 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в лісовій місцевості, розташованій на території Бортницького лісництва, неподалік траси «Київ-Бориспіль» разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 та іншими особами катували ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , завдаючи їм тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, сильний фізичний біль, фізичні та моральні страждання, шляхом нанесення останнім численних ударів по кінцівках, тулубу і голові з метою отримати відомості про них та їх участь у акціях протесту, супроводжуючі такі дії погрозами. У подальшому потерпілих перевезли до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого на території гаражного кооперативу «ГСК-12», по вул. Зрошувальній, 2 в м. Києві, де катували їх з 07:00 год. до 16:00 год. Після цього приблизно у період часу з 16:00 год. по 17:00 год. 21.01.2014 р. невстановлені слідством особи на невстановлених автомобілях, координуючи, та, погоджуючи свої дії за допомогою мобільного зв`язку з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які діяли за дорученням ОСОБА_8 , вивезли ОСОБА_20 до с. Проців Бориспільського району Київської області, де фактично звільнили. У подальшому 21.01.2014 р. невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи погоджено з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , маючи єдиний злочинний умисел з останніми, спрямований на вбивство ОСОБА_21 , діючи у складі злочинної організації, відносно викраденої людини, участь у викраденні якої приймав у т.ч. ОСОБА_17 , допускали і бажали настання смерті ОСОБА_21 , після вчинення відносно останнього тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, шляхом нанесення ОСОБА_21 численних ударів по кінцівках, тулубу і голові, розуміючи, що він, знаходячись у безлюдній місцевості, на відстані близько 500 метрів вглиб лісу від автошляху до с. Гнідин Бориспільського району Київської області, без верхнього одягу, у темну пору доби при низькій температурі повітря, оскільки згідно із даними спостережень метеостанції 21.01.2014 р. з 12:12 год. та протягом дня 22.01.2014 р. випадав сніг, температура повітря знижувалася до -10.2°С, загине внаслідок вищевказаних факторів, залишили його без свідомості, у результаті чого потерпілий ОСОБА_21 помер.

28.02.2014 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2014 р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою змінено на цілодобовий домашній арешт.

01.08.2014 р. ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 27, пп. 3, 12 ч. 2 ст.115, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 146 КК України; 20.08.2020 р. ОСОБА_6 повідомлено про нову та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пп. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ст. 340 КК України.

26.12.2014 р. ОСОБА_6 оголошено в розшук, 03.02.2020 р. останнього оголошено у міжнародний розшук.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки зібрані на даному етапі досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених пп. 3, 12 ч. 2 ст.115, ч. 5 ст. 127, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ст. 340 КК України, та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив та вказав про необґрунтованість клопотання, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється в участі у злочинній організації, створеній з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також участі у злочинах, вчинених злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України; у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому щодо двох осіб, за попередньою змовою організованою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілим фізичних страждань та спричинило тяжкі наслідки, вчиненому злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України; у катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілих вчинити дії, що суперечать їх волі отримати від них відомостей та знання, з метою залякування їх та інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України; в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому щодо викраденої людини, за попередньою змовою групою осіб, злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пп. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; в організації незаконного перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненого із застосуванням фізичного насильства, злочинною організацією, а саме: у керуванні підготовкою вказаного злочину та його вчиненням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання даних, а саме: протоколами огляду місця події, протоколом пред`явлення трупу для впізнання, довідкою метеостанції, протоколом слідчого експерименту, висновками судово-медичної експертизи, висновком комісійної судово-медичної експертизи, протоколами впізнання особи по фотознімках, протоколом пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками, протоколами обшуку, іншими документами в сукупності, які становлять доказове значення та підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пп. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ст. 340 КК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_25 кримінальних правопорушень, інкримінованих їй стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, може перешкоджати встановленню істини по справі шляхом його затягування та неможливістю проведення з нею слідчих та процесуальних дій.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, зокрема, ст. 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності. Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 р.

Частина 6 ст. 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

Постановою прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_26 від 03.02.2020 р. оголошено в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених пп. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ст. 340 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та те, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ст. 340 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування запобіжного обраного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1