Номер провадження:1-в/521/772/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

за участю засудженого - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у відношенні ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 відбуває покарання на підставі вироку Біляївського районного суду Одеської області від 19.03.2018 року, яким його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Засуджений у судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Частиною 3 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин і на день подачі клопотання відбув 1/2 строку покарання, тобто до нього, відповідно до п.2 ч.4 ст. 82 КК України, може бути застосовано заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

В характеристиці на ОСОБА_4 вказано, що засуджений характеризується посередньо, на даний час працевлаштований робітником в цеху металевих конструкцій, а в довідці про заохочення та стягнення вказано, що він має 2 заохочення та 3 стягнень, 2 з яких відповідно до п.14 ст. 134 КВК України погашені.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд вважає, що засуджений, який при відбуванні покарання характеризується посередньо, має 2 заохочення та 3 стягнення, 2 з яких погашені, працевлаштований, не довів свого виправлення, тож до нього не може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, судом не вбачається така сумлінна поведінка ОСОБА_4 , щоб довести своє виправлення.

Крім того, необхідно зазначити, що ОСОБА_4 був 4 рази засуджений за злочини проти власності, проте необхідних висновків для себе не зробив та знов скоював злочини.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятного соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання так як засуджений не став на шлях виправлення та не підтвердив можливість застосування до нього дії ст. 82 КК України.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 формально поставилася до подачі клопотання так як, хоча й п.2 ч.4 ст. 82 КК України передбачена можливість звернення з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, проте матеріали справи свідчать про те, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у відношенні ОСОБА_4 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває в місцях позбавлення волі з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1