Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/252/2020 Справа № 641/6811/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.09.2020 року відносно обвинуваченої ОСОБА_5 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 15.11.2020 року.
У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 , заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку захисника, та просила обрати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявлених прокурором та обвинуваченою клопотань, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, при цьому вона раніше неодноразово судима за вчинення злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, які були встановлені судом при обранні міри запобіжного заходу до суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченій її слід утримувати під вартою, оскільки ризики, на які посилається прокурор, є обґрунтованими.
З приводу посилань обвинуваченої ОСОБА_5 на стан її здоров`я, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Будь-яких доказів того, що стан здоров`я обвинуваченої перешкоджає її перебуванню в умовах СІЗО, обвинуваченою та її захисником до суду не надано.
Отже, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій злочину, особу обвинуваченої, що в сукупності вказує про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи яка обвинувачується у його вчиненні, підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування ОСОБА_5 від суду, можливість останньою вчинити інше кримінальне правопорушення (злочин), незаконно впливати на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що на думку суду, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, а тому суд вважає необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів.
Судом враховано аргументи, які наводяться обвинуваченою, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченої і виконання процесуальних рішень по справі.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, а тому є необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою.
Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд, продовжуючи ОСОБА_5 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою.
Керуючись ст. ст. 314-316, 369 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про зміну раніше обраного запобіжного заходу залишити без задоволення.
Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без зміни - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 25 грудня 2020 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя- ОСОБА_1