Справа № 555/1039/20
Номер провадження 1-кп/555/185/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2020 рокум.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Березнівського районного суду Рівненської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000269 від 18 травня 2020 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має, не депутата, державних нагород та пільг не має, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, непрацюючого, група інвалідності відсутня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

- розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и в:
17 травня 2020 року, приблизно о 21 годині 30хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на літній терасі магазину «Салют», що в м. Березне, вул. Ціолковського, 26, Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вступив в словесну суперечку із малознайомим йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якої в нього виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_6 , дістав із внутрішнього карману куртки скляну пляшку, яку взяв у праву руку, підійшов до ОСОБА_6 , коли останній сидів на лавці за столом та умисно ударив останнього тупою частиною скляної пляшки в область тім`яної ділянки голови, в наслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року).

Отже своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні по пред`явленому обвинуваченню винним себе визнав та беззастережно, підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини справи як час, місце та спосіб вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині органами досудового слідства за ч.2 ст.125 КК України визнав. Не заперечував тих обставин, які встановлені цим вироком та визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України повністю показав, що він 17 травня 2020 року, дістав із карману куртки скляну пляшку та ударив потерпілого скляної пляшки по голові. У вчиненому щиро розкаюється, зібраних досудовим слідством доказів по вказаному злочину не заперечує, просив пробачення в потерпілого, просить врахувати, що він визнає свою вину у нанесені ним тілесних ушкоджень потерпілому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Як слідує з показань потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 без жодних на це причин, ударив його скляною пляшкою по голові, наніс йому тілесні ушкодження. Просив суд засудити обвинуваченого, в призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Суд не знаходить підстав для сумніву в показаннях потерпілого, які були послідовні як в ході досудового розслідування, так і в суді.
Суд також враховує, що потерпілий давав свої покази під присягою та будучи попередженим про відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Для підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, органом досудового розслідування під час досудового слідства, а також прокурором в ході судового провадження були зібрані та надані суду наступні докази, які були дослідженні судом в судовому засіданні.

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні висновку експерта № 78 від 26.05.2020 р. вбачається, що отримана ОСОБА_6 рана за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України є доведеною в суді прокурором в рамках дотримання принципу змагальності, визначеного ст.22 КПК України, з урахуванням доказів, які були досліджені в ході судового розгляду та оцінені з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_3 .
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд в дотриманні вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.125 КК України, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Враховуючи особу обвинуваченої суд бере до уваги, що він відповідно до ст. 89 КК України не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить, щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.
У справі « Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити « особистий тягар для особи».

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_3 13 липня 2009р. Березнівським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 126 КК України був засуджений до міри покарання у виді штрафу.

Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про його схильність до вчинення злочинів проти життя та здоров"я особи.
Враховуючи попередню судимість, міру покарання, яку обирав суд для обвинуваченого, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він вчинив злочин проти життя та здоров"я особи.
Суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 , іншого більш мякого покарання ніж громадські роботи, буде суперечити принципу справедливості покарання і не відповідатиме його меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш мякого, ніж передбачено законом.
При призначення покарання суд приймає до уваги також позицію потерпілого, який вважає, що громадські роботи є саме той вид покарання, які здатний виправити засудженого та запобігти вчинення ним інших злочинів.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України, у виді громадських робіт у максимальному розмірі, оскільки вважає, що саме виконання громадських робіт (виконання суспільно-корисних робіт, безоплатно у вільний від роботи (навчання) час та без урахування побажань засудженого) на благо суспільства, зможуть змусити обвинуваченого усвідомити необхідність правомірної поведінки.
Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість злочину та особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе шляхом призначення покарання у виді громадських робіт.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженої, попередження нових злочинів.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по справі - оптичний диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, що розташовані в магазині «Салют», який знаходиться за адресою: м. Березне, вул. Ціолковського, буд. 26, Рівненської області зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по справі, а саме оптичний диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, що розташовані в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1