Справа №463/786/21
Провадження №1-кс/463/840/21
У Х В А Л А
04 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю смт. Середнє Ужгородського району Закарпатської області, з середньою спеціальною освітою, дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із можливістю внесення застави у розмірі 181 600 грн. та покладенням на нього ряду обов`язків, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0000524 від 08.12.2020. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе, за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України пособництві у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища та у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Зокрема, за даними слідства 16.11.2020 до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що її чоловік ОСОБА_7 , а також інша особа, погрожують, ображають її честь та гідність.

Вказану заяву зареєстровано в ІТС ІПНП за номером єдиного обліку (далі ЄО) № 9271 та її розгляд доручено дільничному офіцеру поліції ОСОБА_5 16.11.2020 ним складено довідку № 106/25/2-2020 про результати проведення перевірки звернення гр. ОСОБА_6 , яке зареєстроване в ІТС ІПНП Ужгородського РВП № 9271 від 16.11.2020, згідно якої інформація про погрози не знайшла свого підтвердження, та прийнято рішення про припинення перевірки та розгляду звернення ОСОБА_6 .

Під час розгляду даної заяви у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на особисте збагачення шляхом вимагання та одержання неправомірної від ОСОБА_7 за розгляд заяви у його інтересах.

З метою реалізації даного умислу, ОСОБА_5 17.11.2020 через додаток для смартфонів месенджер «Вайбер» зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що відносно нього надійшло звернення від ОСОБА_6 та у нього можуть виникнути проблеми із законом. В подальшому, в ході переписки через месенджер «Вайбер» ОСОБА_5 висунув вимогу ОСОБА_7 надати йому неправомірну вигоду у розмірі 400 доларів США за не скерування даної заяви до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_5 неправомірної вигоди могла потягнути шкідливі наслідки правам та інтересам ОСОБА_7 , останній погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_5 .

Впродовж листопада 2020 року січня 2021 року ОСОБА_5 неодноразово, в телефонному режимі а також із використанням месенджеру «Вайбер», повторював свою вимогу про передачу йому неправомірної вигоди.

21.01.2021 близько 14 год. ОСОБА_5 зустрівся біля супермаркету «Сільверленд» за адресою: вулиця Гагаріна, 38, м. Ужгороді із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі ОСОБА_5 висунув вимогу ОСОБА_7 про надання йому неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США за те, що у листопаді 2020 року він не скерував заяву ОСОБА_6 до органу досудового розслідування, а розглянув у порядку Закону України «Про звернення громадян».

22.01.2021 близько 15 год. ОСОБА_5 зустрівся біля автозаправки «ОККО» за адресою: вулиця Підградська, 29, м. Ужгород із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, під контролем правоохоронних органів одержав від останнього частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 2800 гривень, які ОСОБА_5 таким чином одержав для себе як неправомірну вигоду за не скерування заяви ОСОБА_6 , зареєстрованої 16.11.2020 в ІТС ІПНП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за номером ЄО № 9271 до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_8 продовжив свої вимоги щодо передачі повної суми неправомірної вигоди та впродовж 23.01.2021-01.02.2021 неодноразово в телефонному режимі а також із використанням месенджеру «Вайбер» повторював свою вимогу про передачу йому неправомірної вигоди.

01.02.2021 близько 16 год. 18 хв. ОСОБА_5 зустрівся біля магазину «Кефір» за адресою: вулиця Другетів, 109, м. Ужгород із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, під контролем правоохоронних органів одержав від останнього останню частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 100 доларів США, що станом на 01.02.2021 згідно курсу НБУ становило 2813 гривень, які ОСОБА_5 таким чином одержав для себе як неправомірну вигоду за не скерування заяви ОСОБА_6 , зареєстрованої 16.11.2020 в ІТС ІПНП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за номером ЄО № 9271 до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, після чого був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

За таких обставин, ОСОБА_5 , підозрюється у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім цього, в ході спілкування із ОСОБА_7 у ОСОБА_5 виник повторний злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 у розмірі 300 доларів США.

Так, 21.01.2021 близько 14 год. ОСОБА_5 зустрівся біля супермаркету «Сільверленд» за адресою: вулиця Гагаріна, 38, м. Ужгороді із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі з метою створення умов для вимагання та одержання неправомірної вигоди у ОСОБА_7 , повідомив останньому, що його колишня дружина ОСОБА_6 написала заяву щодо несплати ОСОБА_7 аліментів, та за не скерування даної заяви до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР необхідно надати неправомірну вигоду у розмірі 300 доларів США.

У подальшому, 22.01.2021 близько 15 год. ОСОБА_5 зустрівся біля автозаправки «ОККО» за адресою: вулиця Підградська, 29, м. Ужгород із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі повторив свою вимогу про необхідність надання йому неправомірної вигоди у розмірі 300 доларів США за не скерування нової заяви ОСОБА_6 з приводу несплати аліментів до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_8 продовжив свої вимоги щодо передачі повної суми неправомірної вигоди та впродовж 23.01.2021-01.02.2021 неодноразово в телефонному режимі а також із використанням месенджеру «Вайбер» повторював свою вимогу про передачу йому неправомірної вигоди.

01.02.2021 близько 16 год. 18 хв. ОСОБА_5 зустрівся біля магазину «Кефір» за адресою: вулиця Другетів, 109, м. Ужгород із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, повторно, під контролем правоохоронних органів одержав від останнього останню частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 300 доларів США, що станом на 01.02.2021 згідно курсу НБУ становило 8439 гривень, які ОСОБА_5 таким чином одержав для себе як неправомірну вигоду за не скерування заяви ОСОБА_6 про несплату ОСОБА_7 аліментів, до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, після чого був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

За таких обставин, ОСОБА_5 , підозрюється у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім того, 12.10.2020 до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що її чоловік ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження.

На підставі вказаної заяви, 13.10.2020, сектором дізнання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Про вказаний факт стало відомо оперуповноваженому СКП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 , після чого у нього виник умисел з використанням даної ситуації, на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за сприяння у вирішенні питання в суді щодо призначення м`якої міри покарання по вироку суду.

З метою реалізації даного умислу, ОСОБА_9 в середині жовтня у точно невстановлені слідством дату та час прийшов додому до ОСОБА_7 та пред`явив вимогу надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000 гривень за закриття вищевказаного кримінального провадження. В подальшому, 17.10.2020 через додаток для смартфонів месенджер «Вайбер» направив ОСОБА_7 повідомлення із номером картки, на яку необхідно надіслати грошові кошти.

В подальшому, для збільшення тиску на ОСОБА_7 та з метою уникнення особистих контактів, ОСОБА_9 у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час залучив до вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 дільничного офіцера поліції Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , який діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 повинен був повторно висловити ОСОБА_7 вимогу про надання ОСОБА_9 грошових коштів та виступити посередником при їх передачі.

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_9 неправомірної вигоди могла потягнути шкідливі наслідки правам та інтересам ОСОБА_7 , останній погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_9

21.01.2021 близько 14 год. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , зустрівся біля супермаркету «Сільверленд» за адресою: вулиця Гагаріна, 38, м. Ужгороді із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі ОСОБА_5 пред`явив ОСОБА_7 вимогу про передачу неправомірної вигоди ОСОБА_9

22.01.2021 близько 15 год. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , зустрівся біля автозаправки «ОККО» за адресою: вулиця Підградська, 29, м. Ужгород із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , знову пред`явив ОСОБА_7 вимогу про передачу неправомірної вигоди ОСОБА_9 .

В ході телефонної розмови із ОСОБА_7 , яка відбулась 26.01.2021, ОСОБА_9 підтвердив необхідність сплати йому неправомірної вигоди та повідомив, що обставини передачі неправомірної вигоди та точну її суму ОСОБА_7 необхідно узгодити із ОСОБА_5

28.01.2021 в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 , яка відбулась за допомогою месенджера «Вотсап», ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_7 слід передати йому для ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 1500 гривень.

01.02.2021 близько 16 год. 18 хв. ОСОБА_5 зустрівся біля магазину «Кефір» за адресою: вулиця Другетів, 109, м. Ужгород із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі під контролем правоохоронних органів, одержав від останнього грошові кошти у розмірі 1500 гривень, та таким чином він, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, діючи у групі за попередньою змовою із ОСОБА_9 , вчинив пособництво у створенні необхідних умов та сприяння у висловленні прохання та одержання, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, оперуповноваженим СКП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 неправомірної вигоди за сприяння у вирішенні питання в суді щодо призначення м`якої міри покарання по вироку суду.

За таких обставин, ОСОБА_5 , підозрюється у пособництві у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, та у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, маючи при цьому достатній матеріальний достаток. Крім того, в силу займаної посади та використовуючи свій авторитет підозрюваний може впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. Також підозрюваний може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні, а саме підшукувати осіб, які можуть надати вигідні для нього покази.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Захисник проти клопотання заперечив. Вважають підозру необґрунтованою, а кваліфікацію невірною. Просить врахувати молодий вік підозрюваного, а також той факт, що останній не вчиняє дій на шкоду інтересам кримінального провадження. Зазначені у клопотанні ризики вважає недоведеними і тому, просить обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триванням під вартою. Якщо слідчий суддя прийде до іншого висновку, просить врахувати незначні доходи підозрюваного та не визначати застави в максимальному розмірі.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав пояснення свого захисника.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

До Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000524 внесені дані з приводу вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.
Про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_5 повідомлено 01.02.2021 та 02.02.2021. Окрім нього в межах даного кримінального провадження про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повідомлено ще одній особі. В силу вимог ст. 12 КК України вказані злочини є тяжкими.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Крім того, в цьому аспекті важливо відзначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність («СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:

заявами ОСОБА_7 від 08.12.2020 та 22.01.2021 про вчинення кримінального правопорушення;

протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових коштів від 01.02.2021;

протоколом допиту ОСОБА_7 , в якому останній повідомляє про обставини вимагання та одержання ОСОБА_5 і ОСОБА_9 неправомірної вигоди;

матеріалами,зареєстрованими 16.11.2020 в ІТС ІПНП за номером єдиного обліку № 9271, за прийняття рішення по яким одержав неправомірну вигоду ОСОБА_5 ;

протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 в ході якого в задній лівій кишені штанів відшукано грошові кошти 400 дол. США, а саме дві купюри номіналом 50 доларів США гривень серія JB 21427936 А, МК 74333249 А та три купюри номіналом 100 доларів США серія AB 64016804 K, KB 49931166 A, AE 73743292 A, грошові кошти у розмірі 1500 гривень.

Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.

Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому, слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.

Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є тяжким.

В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Як уже зазначалось вище, поза розумним сумнівом обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стосується тяжкого злочину.

Відповідно до даних електронної декларації підозрюваного, його дохід за 2019 рік становив лише 15786 грн. Дані про нерухоме чи рухоме майно підозрюваного відсутні. Крім того, відсутня будь-яка інформація про наявність у підозрюваного на утримання будь-яких осіб.

Також слід врахувати, що підозрюваний в силу займаної посади обізнаний з особливостями роботи правоохоронних органів, в тому числі щодо розшуку осіб та у випадку переховування від органів досудового розслідування чи суду, міг би використовувати свої знання.

Вказане в сукупності свідчить про те, що ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду існує, а через відсутність будь-яких інформації про прив`язаність підозрюваного до місця свого проживання такий ризик не є мінімальним.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу займаної підозрюваним посади та в силу його авторитету і здобутих зв`язків по службі, в тому числі шляхом внесення відомостей до ЄРДР відносно свідків.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що вказаний ризик сторона обвинувачення в основному обґрунтовує посадою, яку займав підозрюваний, а окрім як запобіжного заходу положення ч. 2 ст. 132 КПК України передбачають ряд інших заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких відсторонення від посади.

Відтак, ризик впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження хоч і існує, проте він є мінімальний, оскільки може бути усунений за допомогою інших заходів забезпечення кримінального провадження, які не пов`язані з позбавленням особистої свободи.

Щодо можливості підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий у своєму клопотанні взагалі не наводить доказів, які б обґрунтовували існування вказаного ризику.

Цього достатньо для висновку, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином стороною обвинувачення не доведений.

У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є особою молодого віку. Зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Також, відсутня інформація про наявність в підозрюваного тяжких патологічних захворювань, про що також не зазначала сторона захисту.
Злочин вчинено вперше. Підозрюваний не судимий. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальна шкода не заподіяна.
Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в контексті п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України вважаю недоведеним.
В загальному, позитивні дані про особу підозрюваного частково зменшують значимість доведених ризиків, про що слідчий суддя описав при наданні оцінки таким ризикам.
Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , а також з огляду на масштаб предмету неправомірної вигоди, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені слідчим суддею ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж застава не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

У справі яка розглядається слід врахувати, що лише один із заявлених ризиків не є мінімальний, другий ризик є мінімальний, а третій не доведений взагалі.

Зрештою, загальновідомим є факт існування карантинних обмежень, в тому числі в частині закриття транспортних сполучень, що створює реальні перешкоди у перетині державного кордону.
Крім того, не може залишитись поза увагою процесуальна поведінка підозрюваного, яка не дає підстав для висновку про його намір вчиняти дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

Вказане в сукупності не дає підстав для висновку, що виключно винятковий запобіжний захід може запобігти вказаним ризикам, які до того ж, є мінімальними.

Таким чином, на думку слідчого судді вказаним ризикам можливо запобігти шляхом застосування інших заходів забезпечення кримінального провадження, а також шляхом покладення на підозрюваного відповідних обов`язків, невиконання яких може стати підставою для зміни запобіжного заходу.

Зрештою, незаконний вплив на свідків, експертів чи спеціалістів створює самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України, а тому, вказаному ризику додатково запобігає загроза притягнення до кримінальної відповідальності.

Відтак, стороною обвинувачення не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 194 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, частина 3 ст. 176 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вважаю, що в ході розгляду клопотання було доведено лише наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину та з огляду на його тяжкість наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності, а також наявність ризику впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За своєю природою такий запобіжний захід як домашній арешт теж носить ізоляційний характер.

З огляду на особу підозрюваного, характер справи та обставини кримінального провадження, вважаю, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання згаданих ризикам.

Відтак, слід відмовити у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним застосуванням до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, з огляду на характеристики кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та кількість встановлених ризиків, на думку слідчого судді більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти таким ризикам.

У зв`язку з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою далі слідчий суддя вирішить питання про покладення на нього відповідних обов`язків.
Так, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали закінчується 01 квітня 2021 року.
Ухвалу передати в Ужгородське РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.
Контроль за виконанням ухвали в частині покладення обов`язків покласти на слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 09.02.2021 року о 13.40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1