Дата документу 28.08.2020 Справа № 937/5390/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/955/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/5390/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області та ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 28 липня 2020 року по 25 вересня 2020 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 30 липня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001998, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2020 року приблизно о 12 годині 20 хвилин, знаходячись у приміщенні ТЦ «Паладіум», у супермаркеті «Сільпо», розташованого за адресою: м. Мелітополь, просп. 50 річчя Перемоги, буд. 18, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, перекопавшись, що «і їх діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно викрали з прилавків супермаркету майно, а саме: кава розчинна «Carte Noire», вартістю 705 гривень 60 копійок; кава розчинна «Jacobs Monarch», вартістю 286 гривень 40 копійок; кава розчинна «Jacobs Monarch», вартістю 95 гривень 20 копійок: кава зернова «Чорна карта», вартістю 87 гривень 20 копійок; вермут «Маrengo Гаваї рожеве», вартістю 83 гривні 20 копійок; шампунь-гель дитячий «Johnsons» 2в1, вартістю 75 гривень 60 копійок; шампунь для волосся «Syoss Volume lift», вартістю 71 гривня 99 копійок; дезодорант-спрей «Fa BaliKiss», вартістю 29 гривень 40 копійок; дезодорант-спрей «FaFiji Dream», вартістю 29 гривень 40 копійок, які поклали до наявних при собі наплічних сумок, та намагалися вийти через касу супермаркету, проте на виході були зупинені охоронцем магазину ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння майном, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою утримання вищевказаного майна ОСОБА_8 , дістав канцелярський ніж та почав погрожувати ним потерпілому ОСОБА_11 , вимагаючи не чіпати його та ОСОБА_10 , разом з викраденим ними майном. Вказані дії потерпілий ОСОБА_11 сприйняв як небезпечні для його життя та здоров`я. Таким чином, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання, передбаченим ст.177 КПК України, ризикам. З огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя, керуючись вимогами ч.4 ст.183 КПК України, не визначив розмір застави по даному кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що всі ризики зазначені в клопотанні слідчого носять формальний характер та жодним чином не доведені. Так, в якості ризиків слідчий зазначає можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, однак на теперішній час в органах досудового розслідування відсутні будь-які докази того, що підозрюваний або треті особи вчиняють дії направлені на зміну місця проживання ОСОБА_8 . Навпаки останній має постійне місце проживання, за яким проживає сам.

Наступним ризиком слідчий зазначив те, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню. Але слідчим не наведено жодних доказів, які б свідчили про протиправні дії з боку підозрюваного, направлені на створення перешкод кримінальному провадженню.

Іншим ризиком слідчий зазначив можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Однак на теперішній час у слідчого відсутня будь-яка інформація стосовно протиправної поведінки підозрюваного.

Останнім ризиком слідчий зазначив можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою забезпечення собі алібі у цьому ж кримінальному провадженні, але не надав будь-яких відповідних заяв учасників кримінального провадження щодо впливу на них збоку підозрюваного. Таким чином даний ризик вказано формально і він ніяким чином не підтверджується.

Вказує, що слідчий суддя взагалі не взяв до уваги те, що відсутні будь-які докази вчинення кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст187 КК України, відсутня попередня змова групою осіб, відсутній напад з метою заволодіння майном, відсутня погроза застосування насильства.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , вислухана думка слідчого, прокурора та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, а саме: відомостями з протоколу огляду місця події від 28.07.2020 року, поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ обґрунтована підозра передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення. Термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити злочин, слідчий суддя оцінив надані стороною обвинувачення докази на предмет їхньої достатності, а доводи сторони захисту про те, що підозрюваний непричетний до вчинення злочину мають перевірятися органом досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

При прийнятті рішення слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, а також дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічні злочини проти власності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий злочин проти власності через короткий проміжок часу після звільнення з місця відбування покарання за попереднім вироком, вчинення злочинів стало для нього джерелом для існування, та свідчить про те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, не одружений, не має зареєстрованого місця проживання, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому існує об`єктивна загроза його переховування, а обізнаність про адресу проживання потерпілого та свідків робить високим ризик незаконного впливу на них збоку підозрюваного.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілого і свідків не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції захисника, також не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 . Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 28 липня 2020 року по 25 вересня 2020 року, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4