Справа № 462/6260/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/24/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2020 року про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п.1,6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

27 листопада 2020 року прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , строк тримання під вартою на 60 днів з 30 листопада 2020 року до 28 січня 2021 року включно.

Своє рішення суд мотивує тим, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобіганню спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, слід застосувати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з даною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, всупереч вимог діючого КПК України не перевірив наявність ризиків, котрі надавали б підстави продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, а лише обмежився змістом клопотання прокурора. Зазначає, що матеріалами справи жодним чином не було доведено, що ОСОБА_7 переховувався і буде в майбутньому переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілого та експерта, перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто прокуром не подано суду доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор. Крім того, зазначає, що у судовому засіданні, як і у клопотанні, прокурор не довів та не навів існування жодних ризиків, тому слід вважати, що не існує жодних з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_7 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, враховуючи кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому та положення пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України, судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір застави у кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не містять жодних мотивів із цього питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2020 року про продовження строку тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3