Справа № 204/1356/17
Провадження № 1-кп/204/27/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2020 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю представника потерпілого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження №0000005 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 січня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, у відповідності до ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 січня 2017 року близько 02 годин 30 хвилин в Чечеловському (Красногвардійському) районі м. Дніпро (Дніпропетровська) по вул. Макарова з боку вул. Криворізької в напрямку вул.Каверіна рухався автомобіль «БМВ-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Під час руху ОСОБА_5 порушуючи п.12.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, втратив контроль над керуванням автомобіля «БМВ-5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого продовжив рух в некерованому стані, та в районі е/о № 22 розташованої по вул. Макарова скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався в попутному для нього напрямку у правого краю проїзної частини, після чого виїхавши за межі проїзної частини праворуч скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем ДЕУ-ЛАНОС, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 282е від 30.01.2017 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому нижньої щелепи: кликового ліворуч, суглобного ліворуч та праворуч, численних рваних ран підборіддя, нижньої губи, відриву кінчику язика, забою лівої гомілки, підшкірної гематоми, контузії лівого малогомілкового нерву, забою правого гомілковостопного суглобу, які за своїм характером відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення степеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «БМВ-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив згідно висновку судової авто - технічної експертизи № 6/10.1-50 від 24.01.2017 року вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_5 , що виразилися в порушені Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, кваліфікуються за ч.1 ст.286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав письмове клопотання щодо закриття відносно нього кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю за участю його представника.
Представник потерпілого просив розглянути клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 на розсуд суду. Також, просив виділити в окреме провадження цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 з метою не порушення прав останнього по даній справі.
Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням за ст. 286 ч.1 КК України, та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснено обвинуваченому, що суд, за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, звільнити особу від кримінальної відповідальності.
Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою кримінального правопорушення, закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.
ОСОБА_5 у судовому засіданні надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності за ст.286 ч.1 КК України, пояснивши, що йому відомо про те, що таке звільнення є нереабілітуючою підставою та про наслідки такого звільнення, просить закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
Суд, заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, з`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
Згідно ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.
Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_5 є злочином невеликої тяжкості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 скоїв інкриміноване кримінальне правопорушення 01.01.2017 року, тобто на час розгляду клопотання про закриття кримінального провадження минуло більш трьох років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 200/4664/14-к, з системного аналізу норм процесуального законодавства вбачається, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття справи за такою підставою, у разі згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності і виконати вимоги, передбачені статтями 284-288, 314, 315, 337 КПК України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.288 КПК України, суд, з`ясувавши думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, своє ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності (справа № 622/96/15-к, провадження № 51-7149км18, Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду).

На підставі викладеного, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на певному етапі судового розгляду тягне за собою суттєвий правовий наслідок, зокрема щодо розгляду цивільного позову потерпілого.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Окрім того, пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року, «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду, з роз`ясненням позивачеві права на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судово експертизи, згідно наданої довідки.
Керуючись ст.ст.12, 44, 49 КК України, ст.ст. 283-288, 337, 369-371, 345-380 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.
ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000005 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на проведення судової експертизи №6/10.1-50 від 24.01.2017 року 703,68 грн.
Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_7 право на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.
Речовий доказ: автомобіль «БМВ-5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні під розпискою ОСОБА_5 -повернути законному власнику ОСОБА_9 ; автомобіль ДЕУ-ЛАНОС, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні під розпискою ОСОБА_8 - залишити законному власнику ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1