ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2558/20 Справа № 184/843/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

засудженої ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, якою відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженій ОСОБА_8 , ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням щодо засудженої ОСОБА_8 та замінити засудженій невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що засуджена ОСОБА_8 відбула більше третини строку призначеного покарання, стала на шлях виправлення, про що свідчить зразкова поведінка та позитивна характеристика.
Вказує на те, що відповідно до матеріалів провадження: засуджена норму виробітку намагається виробляти, зауважень по роботі не надходило; техніку безпеку праці, вимоги пожежної безпеки на робочому місці дотримується; до роботи ставиться задовільно; з представниками адміністрації ввічлива та тактовна; за період відбування покарання характеризується задовільно; має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку; емоційний стан засудженої стабільний; з липня 2019 року приймає участь у програмах диференційованого впливу.
Стверджує, що вищенаведене спростовує покази ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про недотримання засудженою правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом адміністрації.
Зазначає, що засуджена ОСОБА_8 з травня 2019 року по травень 2020 року прийняла участь у близько 30 заходах ДУ Покровський виправний центр № 79, що підтвердили представники установи в судовому засіданні.
Посилається на те, що наявність однієї догани, яка на цей час погашена, не може слугувати підставою для встановлення висновку щодо відсутності змін у поведінці засудженої та подальшої необхідності її контролю з боку представників адміністрації.
Також відсутність заохочень не свідчить про не досягнення засудженою ступеня виправлення стала на шлях виправлення.
Окрім того зазначає, що засуджена ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки.
Стверджує, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було взято до уваги наявність у засудженої виконавчого листа на суму 1 314 959,78 грн, однак судом не досліджено причини неможливості його виконання засудженою, у зв`язку з відсутністю в установі постійного працевлаштування та достатнього заробітку для погашення заборгованості.
Вказує на те, що суд не надав оцінки твердженням засудженої про необхідність заміни покарання на виправні роботи для можливості відшкодування шкоди потерпілим від злочину шляхом працевлаштування у ТОВ Олевське орендне підприємство теплових мереж на час відбування покарання та відрахування коштів із заробітної плати.
Звертає увагу на закриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 287/379/16-к щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальної та моральної шкоди.
Зазначає, що на цей час на примусовому виконанні вироку про стягнення шкоди, завданої внаслідок злочину, перебувають виконавчі листи на суму 896 540,88 грн, які можуть бути погашені із заробітної плати ОСОБА_8 .
Окрім того, судом безпідставно взято до уваги те, що Олевським РС філії ДУ Центр пробації в Житомирській області поставлено під сумнів можливість працевлаштування засудженої в ТОВ Олевське орендне підприємство теплових мереж, згідно наданого ним гарантійного листа.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженій ОСОБА_8 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджена ОСОБА_8 за весь час відбування покарання не має жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, проте має погашене стягнення за створення конфліктної ситуації. Також, в установі виконання покарання наявний виконавчий лист відносно засудженої ОСОБА_8 у розмірі 1 314 959,78 грн., який сплачено рідними засудженої лише в частині вартості призначеної експертизи та безпосередньо засудженою - у розмірі 1771,44 грн.
Крім того, з матеріалів особової справи засудженої вбачається, що ОСОБА_8 фактично відбула більше половини покарання із призначеного, а тому, на переконання суду, мета виправлення засудженої за вчинення необережного, проте тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть людини, за такий строк не досягнута.
Також судом враховано те, що Олевським РС філії ДУ Центр пробації в Житомирській області поставлено під сумнів можливість працевлаштування засудженої в ТОВ Олевське орендне підприємство теплових мереж, згідно наданого ним гарантійного листа.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога ст. 82 КК України щодо необхідності досягнення засудженою такого ступеню виправлення у формі «стала на шлях виправлення» не виконана, що виключає можливість здійснити заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженої ОСОБА_8 .
Заслухавши суддю-доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 82 КК України, прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
На думку колегії суддів, розглядаючи заяву про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_8 на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженої, і з цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.
Судом першої інстанції встановлено, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 02.03.2018 року року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Також, судом встановлено, що засуджена ОСОБА_8 за весь час відбування покарання не має жодного заохочення, проте має погашене стягнення, крім того, наявний виконавчий лист щодо засудженої у розмірі 1 314 959,78 грн., який сплачено лише в частині вартості призначеної експертизи - у розмірі 1771,44 грн.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що засуджена ОСОБА_8 норму виробітку намагається виробляти, зауважень по роботі не надходило; вимоги пожежної безпеки і безпеки праці на робочому місці дотримується; до роботи ставиться задовільно; має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку; приймає участь у програмах диференційованого впливу, виховних заходах, які проводяться в установі, та у роботі самодіяльних організаціях підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженою своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Посилання захисника на те, що за період відбування покарання засуджена характеризується задовільно, з представниками адміністрації ввічлива та тактовна, а також, що емоційний стан засудженої стабільний є безпідставними, оскільки відповідно до характеристики на засуджену, ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується посередньо, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими іноді конфліктна, що також підтверджується показами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Так, 13.09.2019 року комісією установи відмовлено у застосуванні до засудженої ОСОБА_8 положень ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке, а 28.02.2020 року відмовлено у застосуванні до засудженої ст.81 КК України.
Окрім того, 07.04.2020 року комісією установи відмовлено у застосуванні до засудженої положень ст. 82 КК України, як такій, що стає на шлях виправлення.
При цьому, відсутність у ОСОБА_8 заохочень за весь період відбування покарання, строк якого рахується з 28.08.2018 року, не свідчить про те, що засуджена стала на шлях виправлення.
Твердження захисника про те, що відсутність заохочень не свідчить про не досягнення засудженою ступеня виправлення стала на шлях виправлення є необгрунтованим, оскільки відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, крім того, згідно із ч.1 ст.131 КВК України, застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки додержання ними правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки є безпідставним, оскільки зазначене не є підставою для застосування до засудженої ст. 82 КК України.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що засуджена ОСОБА_8 має виконавчий лист в розмірі 1 314 959,78 грн, з якого сплачено лише 1771,44 грн, що не свідчить про її виправлення, при цьому посилання захисника щодо відсутності в установі постійного працевлаштування та достатнього заробітку для погашення заборгованості, не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначене не є підставою для скасування ухвали суду, окрім того з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 працевлаштована, однак відомості про те, що засудженою вживались заходи щодо погашення заборгованості до суду не надані.
Посилання захисника на закриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 287/379/16-к щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальної та моральної шкоди є необгрунтованим, оскільки з копії постанови про закінчення цього виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження закінчено з підстав смерті стягувача, а не з підстав здійснення виплат засудженою за виконавчим листом.
Доводи захисника щодо необґрунтованої відмови суду у заміні покарання засудженій, яку буде працевлаштовано до ТОВ Олевське орендне підприємство теплових мереж не заслуговують на увагу, тому як ОСОБА_8 відповідно до наданих матеріалів не стала на шлях виправлення.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що процес виправлення ОСОБА_8 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах обмеження волі, з чим погоджується колегія суддів.
Також, відповідно до ст. 82 КК України застосування положень щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким після фактичного відбуття засудженим визначеного строку покарання є правом суду.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заяви, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджена ОСОБА_8 протягом фактичного строку відбування покарання стала на шлях виправлення, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року щодо засудженої ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4