Дата документу 25.08.2020
Справа № 334/569/15-к
Провадження № 1-в/334/150/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20.02.2015 року вироком Ленінського районного суду за ч. 2 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Начальник Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2015 року було затверджено угоду про визнання винуватості від 26.01.2015 року. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Засуджений своєчасно приступив до виконання громадських робіт та у червні 2015 року відпрацював 12 годин, згідно складеного графіку. З 01.07.2020 року до теперішнього часу на підприємство для виконання призначеного покарання не з`являвся. 30.07.2015 року розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-1 КК України відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №003589. Постановою слідчого Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області від 11.02.2016 року оголошено розшук ОСОБА_4 . Станом на день звернення органу пробації з поданням вирок суду невиконаний, місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено. У зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку відносно ОСОБА_4 відповідно до ст. 80 КПК України, орган пробації просить вирішити питання про звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .
В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином. Від прокурора та представника органу пробації надійшли заяви про розгляд подання за їх відсутністю, просять подання задовольнити.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст.533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Підставою звільнення від покарання та його відбування є недоцільність або ж неможливість призначення чи виконання покарання в силу втрати чи значного зменшення суспільної небезпечності особи, яка вчинила злочин, погіршення стану здоров`я або ж в силу зміни закону. Ці загальні підстави конкретизуються стосовно окремих видів звільнення від покарання та його відбування.
Ст.80 КК України передбачене нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлено імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Згідно з п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Для звільнення особи від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку обов`язковими умовами є: 1) закінчення зазначених у ч.1, 3 ст.80 КК України строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового злочину; 3) не ухилення засудженого від відбування покарання.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №5-324кс-15 від 24.12.2015 року,редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2015 року затверджено угоду про визнання винуватості від 26.01.2015 року, визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт. Вирок набрав чинності 23.03.2015 року, у зв`язку з чим він надійшов на виконання до Дніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області 27.03.2015 року.
25.06.2015 року засуджений приступив до виконання вироку суду та відпрацював 12 годин, відповідно до складеного графіку. З 01.07.2015 року по теперішній час засуджений на підприємство для відпрацювання призначеного покарання та за викликами до органу пробації не з`являвся.
30.07.2015 року розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-1 КК України відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №003589.
28.08.2015 року ОСОБА_4 було оголошено в розшук. 15.09.2015 року місце знаходження ОСОБА_4 було встановлено. 28.12.2015 року судом обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 389-1 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.
Постановою слідчого Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області від 11.02.2016 року знову було оголошено розшук ОСОБА_4 . До теперішнього часу місце знаходження ОСОБА_4 не відоме.
Відомості про скоєння ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення протягом строку виконання вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2020 року відсутні.
Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, тому немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Враховуючи, що строки давності виконання вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2015 року, а факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду та не надано належних доказів, що засуджений ухилявся від відбування покарання суд вважає, що подання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2015 року (справа №334/569/15-к), у виді громадських робіт строком сто двадцять годин, у зв`язку з закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.
Суддя: ОСОБА_1