ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3725/20
Провадження № 1-кп/210/719/20

"05" листопада 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000465 від 22.03.2020 року, суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні, призначеному на 05.11.2020 року, під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор наполягав на продовженні строку на 60 діб. В обґрунтування своєї позиції прокурор зазначив про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у зв`язку з чим вважає неможливим зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений та захисник, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти продовження строку, просили змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний із позбавленням волі.

Дослідивши матеріали справи, в обсязі, необхідному для вирішення заявленого вказаного питання, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого суд, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч.2 ст. 307 КК України, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того, ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх дітей не має, не одружений.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, санкція яких передбачає виключно позбавлення волі, що збільшує ризик втечі останнього. В свою чергу втеча обвинуваченого зашкодить суспільному інтересу, що полягає у найскорішому судовому розгляді згідно розумних строків КПК.

Окрім того, ОСОБА_4 раніше був засуджений за вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з обігом наркотичних засобів.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи наведене, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні, зокрема незаконному впливу на свідків, продовження злочинної діяльності, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тощо.

Отже на даний час існують всі обставини вважати неможливим запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовження такого заходу, на сьогодні повністю не перестали існувати.

Крім того, справа перебуває на початковій стадії судового засідання, а отже, вирок у справі ухвалити не є можливим з об`єктивних причин.

Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 03.01.2021 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя: ОСОБА_1