Справа № 185/5805/20
Провадження № 1-кп/185/622/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2020 року м. Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без реєстрації, який мешкає в кв. АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 20 лютого 2017 року Орджоникідзівським районний судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України приєднано невідбутий строк покарання за вироком від 23 лютого 2016 року, до відбуття чотири роки шість місяців позбавлення волі. Звільнився 04 жовтня 2017 року з Синельниківської ВК умовно-достроково на невідбутий строк один рік три місяці десять днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, -
На початку квітня 2020 року, більш точну дату, а також час та місце встановити в ході судового розгляду не виявилось можливим у ОСОБА_4 виник умисел направлений на підроблення офіційних документів, а саме договорів на організацію робіт з виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій, які посвідчуються фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , та які надають права громадянам, з якими укладено договір, вимагати виконання робіт або повернення грошових коштів у разі невиконання договору.
Реалізуючи свій умисел, направлений на підроблення договорів, які посвідчуються фізичною особою-підприємцем. ОСОБА_4 на початку квітня, більш точну дату, а також час та місце встановити в ході судового розгляду не виявилось можливим, знайшовши в мережі «Інтернет» примірник договору з логотипом « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». роздрукував 7 примірників, на другій сторінці договорів в розділі «виконавець» за допомогою копіювально-розмножувальної техніки (струминного принтера, копіра тощо) наніс зображення відбитку круглої печатки «ФОП ОСОБА_5 НОМЕР_1 », з метою їх подальшого використання з корисливих мотивів та створення враження, що вказані бланки договорів засвідчені вказаною фізичною особою-підприємцем яка займається діяльністю, пов`язаною з організацією виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій.
Таким чином, ОСОБА_4 вніс неправдиві відомості в примірники договорів на організацію робіт з виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій, які посвідчуються фізичною особою-підприємцем і надають права на виконання замовлених робіт, або стягнення сплачених грошових коштів в разі невиконання договору, тим самим підробивши договори, які видаються фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 , з метою їх подальшого використання.
Крім того, ОСОБА_4 19.04.2020 року, приблизно об 11.00 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 видаючи себе за представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , реалізуючи раніше виниклий умисел на використання завідомо підробленого ним документа, а саме договору на організацію робіт з виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій, які посвідчуються фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в присутності ОСОБА_6 , вніс до раніше підробленого бланку договору реквізити щодо порядкового номеру договору, дати укладання, предмету договору, суми сплати грошових коштів на виконання робіт, засвідчив особистим підписом та надав ОСОБА_6 даний договір, отримавши при цьому від останньої грошові кошти в сумі 390 грн. та в подальшому 100 грн. в якості обов`язкової передплати.
Тим самим, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ.
Крім того, ОСОБА_4 19.04.2020 року. приблизно об 11.00 год., реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном і звернення його на свою користь, переслідуючи корисливий мотив, під приводом виготовлення металопластикових вікон, не маючи такої можливості і не бажаючи виконувати договірні зобов`язання, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , назвавшись представником ТОВ «Вікна Стеко», яким він не являється, під вигаданим прізвищем « ОСОБА_7 », уклав раніше підроблений ним договір по виготовленню та встановленню вікон з ОСОБА_6 . Вказаний договір ОСОБА_4 та ОСОБА_6 засвідчили своїми особистими підписами. При цьому однією з умов укладеного договору була обов`язкова передплата, яка визначалась від суми замовлення товару. ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, щодо можливості виготовлення та встановлення вікон, вважаючи, що передача грошових коштів є правомірною та вигідною для неї, з метою виконання умов укладеного договору, передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 390 гривень готівкою та в подальшому здійснила доплату грошових коштів в сумі 100 гривень.
В подальшому, ОСОБА_4 , заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 490 гривень, не використовуючи їх для замовлення та встановлення металопластикових конструкцій, розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 490 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 29.04.2020 року, більш точного часу встановити в ході судового розгляду не виявилось можливим, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , видаючи себе за представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , реалізуючи раніше виниклий умисел на використання завідомо підробленого ним документа, а саме договору на організацію робіт з виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій, який посвідчується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в присутності ОСОБА_8 , вніс до раніше підробленого бланку договору реквізити щодо порядкового номеру договору, дата укладання, предмету договору, суми сплати грошових коштів на виконання робіт, засвідчив особистим підписом та надав ОСОБА_8 даний договір, отримавши при цьому від останньої грошові кошти в сумі 1500 грн. та в подальшому 1000 грн. в якості обов`язкової передплати
Тим самим, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ.
Крім того, ОСОБА_4 29.04.2020 року, в денний час доби, більш точного часу встановити в ході судового розгляду не виявилось можливим, реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном і звернення його на свою користь, переслідуючи корисливий мотив, під приводом виготовлення металопластикових вікон, не маючи такої можливості і не бажаючи виконувати договірні зобов`язання, повторно, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , назвавшись представником ТОВ «Вікна Стеко», яким він не являється, під вигаданим прізвищем « ОСОБА_7 », уклав раніше підроблений ним договір по виготовленню та встановленню вікон з ОСОБА_8 на суму 3170 гривень.
Вказаний договір ОСОБА_4 та ОСОБА_8 засвідчили своїми особистими підписами. При цьому однією з умов укладеного договору була обов`язкова передплата, яка визначалась від суми замовлення товару. ОСОБА_8 , будучи введеною в оману щодо можливості виготовлення та встановлення вікон, вважаючи, що передача грошових коштів є правомірною та вигідною для неї, з метою виконання умов укладеного договору, передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1500 гривень готівкою та в подальшому здійснила доплату грошових коштів в сумі 1000 гривень.
В подальшому, ОСОБА_4 , повторно заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 2500 гривень, не використовуючи їх для замовлення та встановлення металопластикових конструкцій, розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 2500 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 03.07.2020 року, приблизно об 05.00 год., перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_9 , зайшов у кухонну кімнату кв. АДРЕСА_4 , де на кухонному столі побачив мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8А 2/32», який належить ОСОБА_9 , та в цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна зі столу вказаного приміщення та звернення його на свою користь.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , 03.07.2020 року, приблизно об 05.00 год., скориставшись можливістю, в той час, як ОСОБА_9 спав у спальній кімнаті, та його дії залишаться непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно, повторно перебуваючи в кухонній кімнаті кв. АДРЕСА_4 викрав з кухонного столу мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8А 2/32» вартістю 2635 грн. 64 коп.
В подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном вийшов із квартири, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2635 грн. 64 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,заявив про щире каяття та дав покази із зазначенням правильності обсягу встановленого та пред`явленого обвинувачення, підтверджуючи встановлені обставини вчинення кримінальних правопорушень, які стосуються часу, місця, способу вчинення кримінальних правопорушень, та інших обставин учинення кримінальних правопорушень.
Зазначив, що він повністю згоден з висновком судово-товарознавчої експертизи.
Додав, що щиро розкаюється у вчиненому.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати потерпілих та свідків, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.
З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, в присутності його захисника, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, винність обвинуваченого у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України - доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати :
- за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення іншого офіційного документа, який посвідчується громадянином-підприємцем і який надає права, з метою використання його підроблювачем;
- за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа;
- за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;
- за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню за вчинення кримінальних проступків та не тяжких злочинів, завдану шкоду не відшкодував.
В якості пом`якшувальних обставин суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою провину.
Обтяжливих обставин судом не встановлено.
Характер, обставини та ступінь негативних наслідків учинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, їх кількість, ставлення обвинуваченого до вчиненого, свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та стійку злочинну направленість його поведінки, а також про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 має бути засуджений за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі, в межах, передбачених санкціями вказаних статей.
Також, обвинуваченому ОСОБА_4 , повинно бути призначено покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, у вигляді обмеження волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Також, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1634 грн. 50
Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі строком один рік;
- за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі строком один рік;
- за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді обмеження волі строком два роки;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді обмеження волі строком три роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі строком три роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.
Строк відбуття покарання для ОСОБА_4 обчислювати з моменту виконання вироку суду в частині призначеного покарання у вигляді обмеження волі.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення судових експертиз у сумі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп. на користь держави.
- договір «На организацию работ по изготовлению и установке металлопластиковых конструкций по внутренней рассрочке от предприятия № 048 от 29.04.2020 г.», котрий зберігається в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- договори «На организацию работ по изготовлению и установке металлопластиковых конструкций по внутренней рассрочке от предприятия», в кількості трьох штук та договори «На организацию работ по изготовлению и установке металлопластиковых конструкций по внутренней рассрочке от предприятия № 0046, 0046 от 29.05.2020 г.», котрі зберігаються в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- договір «На организацию работ по изготовлению и установке металлопластиковых конструкций по внутренней рассрочке от предприятия № 480 от 19.04.2020 г.», котрий зберігається в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського Апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_10 .