Номер провадження: 11-кп/813/1635/20
Номер справи місцевого суду: 522/5332/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000224 від 03.02.2020 року, про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.07.2020 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для забезпечення кримінального провадження.
Також в оскаржуваній ухвалі визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 грн.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, оскільки в судовому засіданні не був присутній перекладач, чим було порушено права обвинуваченого, передбаченого п.18 ст. 42 КПК України. Висновки суду щодо доведеності прокурором підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не врахував, що прокурором не доведена наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не доведена неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Визначений в ухвалі розмір застави є завідомо непомірним.

Суд не врахував, що він проживає на території України 5 років і жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, має місце проживання, неофіційно працював водієм таксі, має хронічні захворювання.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних обставин.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно п.18 ч. 3 ст. 42 КПК України, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Так, апеляційним судом встановлено, що в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185КК України, а тому встановлення на даному етапі його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185КК України, на даній стадії вже не перевіряється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при постановленні в підготовчому судовому засіданні оскаржуваної ухвали про обрання запобіжного заходу не врахував, що прокурор не довів вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути взяті до уваги, оскільки, відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, встановлення доведеності вини на зазначеній стадії судового розгляду кримінального провадження не передбачено.

Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зникли та не зменшилися, а також, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При цьому, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином Грузії, під час досудового розслідування та судового розгляду справи не надав будь яких доказів на підтвердження передбачених законом підстав для проживання на території України, про наявність постійного місця роботи та проживання, про наявність соціальних зв`язків та джерел доходів за час проживання у державі.
Відсутність будь-яких доказів про законність джерел доходів для існування за час проживання у державі, як стверджує обвинувачений протягом п`яти років, також підтверджує велику ймовірність настання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальностіперебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших обвинувачених з метою зміни останніми показань.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги посилання прокурора на те, що два інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, яким був обраний запобіжний захід у вигляді застави, після сплати суми застави та звільнення під варти, в судові засідання не з`являються.

Доводи захисника про те, що при обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не може бути врахована поведінка інших обвинувачених у кримінальному провадженні, апеляційний суд приймає до уваги, разом з тим враховує не зазначені обставини, а наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_8 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності,перебуваючи на волі може незаконно впливати на зазначених обвинувачених з огляду на поведінку останніх під час дії запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Стороною захисту під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій не надано доказів, які б свідчили про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків.
З огляду на наведені обставини, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до ОСОБА_8 , оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України суд першої інстанції при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначив розмір застави, яка достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, в п.3 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Суд дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , розміру заподіяної шкоди та особи обвинуваченого, визначив розмір застави у межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.,

Апеляційний суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні,вважає, що такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Разом з тим, не зважаючи на залучення в судовому засіданні суду першої інстанції захисника, який надавав правову допомогу обвинуваченому, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та ухвала суду першої інстанції має бути скасована на підставі доводів обвинуваченого про порушення його прав, передбачених п.18 ч. 3 ст. 42 КПК України, в зв`язку з тим, що в судовому засіданні при обранні запобіжного заходу не був залучений перекладач.

При розгляді апеляційної скарги був залучений перекладач, досліджені пояснення учасників апеляційного провадження та матеріали провадження, однак стороною захисту не було надано доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.
Твердження обвинуваченого, зазначені в апеляційній скарзі, щодо наявності у нього місця роботи, проживання, а також щодо стану його здоров`я, при розгляді апеляційної скарги не були підтвердженні будь-якими доказами.
При таких обставинних, відповідно до вимог ст.ст.407,409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції має бути скасована з тих підстав, що судом першої інстанції не був залучений перекладач, та постановлена нова ухвала, якою клопотання прокурора має бути задоволено, обвинуваченому ОСОБА_8 має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн., так як висновки в ухвалі суду першої інстанції щодо необхідності обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином мотивовані, гуртуються на відповідних доказах, не спростовані під час апеляційного розгляду з участю обвинуваченого, перекладача та захисника.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000224 від 03.02.2020 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.07.2020 р. включно.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168160 грн., яку може бути внесено на депозитний рахунок Одеського апеляційного суду.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, іншими обвинуваченими; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України / в`їзд в Україну.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 22.07.2020 року, о 17 годині 30 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Судове рішення набрало законної сили

Суддя ______________________ ОСОБА_2

Помічник судді ______________Г. ОСОБА_10

Дата засвідчення ____________________