Справа № 712/6894/20
Провадження № 1-кс/712/3551/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси матеріали скарги ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 10.01.2020 про закриття кримінального провадження № 0000174 від 09.11.2018, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 10.01.2020 про закриття кримінального провадження № 0000174 від 09.11.2018.

В обґрунтування скарги посилається на те, що в провадженні слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження № 0000174 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, відомості про яке були внесені до ЄРДР 09.11.2018 року.

В ході здійснення досудового розслідування слідчим не було встановлено достатньо доказів того, що в даних діях наявний склад злочину, передбачений ч. 1 ст.129 КК України, у зв`язку з чим 10 січня 2020 року слідчим по даному кримінальному провадженню винесена постанова про закриття кримінального провадження.

Вважає постанову про закриття кримінального провадження безпідставною та необґрунтованою.

В судовому засіданні скаржник підтримав .

Прокурор в судовому засіданні по суті скарги заперечував. У своїх поясненнях зауважив, що під час досудового слідства слідчим здійснювались всі необхідні заходи задля належного, повного та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження.

Вивчивши скаргу, приєднані до неї докази та матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000174 від 09.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 129 КК України відомості про яке внесенні відповідно до ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/9201/18.

Постановою слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 10.01.2020 провадження у кримінальному провадженні № 0000174 від 09.11.2018 за ч.1 ст. 129 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення, слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження № 0000174 від 09.11.2018 року, в рамках якого слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що постанова була прийнята передчасно, з неповним з`ясуванням всих обставин кримінального правопорушення.

Так, мотивуючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий посилався на те, що 18.11.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка залишена без змін ухвалою Черкаськ4ого апеляційного суду, відповідно до якої провадження по справі закрито в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження убачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження, прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в порядку ст. 36 КПК України, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження № 0000174 від 09.11.2018 року, були надані вказівки слідчому. Між тим, дані вказівки прокурора, станом на момент винесення постанови слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим виконані не в повній мірі, що свідчить про передчасність закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 10.01.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000174 від 09.11.2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 10.01.2020 про закриття кримінального провадження № 0000174 від 09.11.2018 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1