Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

11 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001126,

у с т а н о в и в :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року затверджено угоду про примирення від 18.07.2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_3 .
Цим вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.1261 КК України і йому призначено узгоджене сторонами покарання, яким відповідно до умов угоди, є покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, яке з покаранням, призначеним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, належить виконувати самостійно.

15.10.2020 року керівник Київської міської прокуратури ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 за ст.1261 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, які на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що обвинувачений вчинив новий злочин під час іспитового строку, однак суд не призначив йому покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, тобто не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, і ухвалив помилкове рішення про самостійне виконання попереднього вироку, внаслідок чого призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

Крім того, як вказує прокурор, згідно з ст.471 КПК України в угоді про примирення, серед іншого, зазначається узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробування. Таким чином кримінальний процесуальний закон дозволяє учасникам судового провадження визначатися з видом, розміром покарання, його відбуванням чи звільненням від його відбування, однак не надає їм повноважень вирішувати питання стосовно відбування покарання, призначеного попереднім вироком.
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора належить відмовити з таких підстав.
Статтею 394 КПК України визначено особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, в тому числі вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Так, згідно з п.3 ч.3 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно з ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорює можливість укладення угоди про примирення у цьому кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, і не погоджується з вироком виключно в частині призначеного ОСОБА_2 покарання.

Посилання прокурора на те, що нібито сторонами судового провадження в угоді вирішено питання стосовно відбування покарання за попереднім вироком, є надуманими, оскільки за умовами угоди покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2019 рокузалишилося таким же.
Вказані обставини переконливо свідчать про те, що прокурор оскаржує вирок з підстав неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто з тих підстав, з яких вирок ним не може бути оскаржений, що унеможливлює відкриття апеляційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_2 на підставі угоди про примирення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1