Провадження № 1-кп/947/224/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2020 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

провівши в м.Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000891 від 08.03.2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Севастополя АРК, громадянина України, фізичної особи підприємця, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

за участю сторін провадження: прокурора ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ

08.03.2019 року близько 12 годин 47 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на перехресті вулиць Люстдофська дорога, вул. Сибірська та вул. К.Комарова в м. Одесі, діючи умисно, в ході виниклого конфлікту внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_12 удар лівою рукою стиснутою в кулак в область правого ока, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки правого ока, крововиливу під сполучну оболонку правого ока, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні кримінального проступку за ч.1 ст.125 КК України не визнав та пояснив суду, що дійсно 08.03.2019 року він на своєму автомобілі, в якому також знаходилась його дружина, потрапив у ДТП з автомобілем, яким керував потерпілий ОСОБА_12 . В результаті зіткнення його дружина вдарилась. До нього підійшов потерпілий та почав йому погрожувати, на що він попросив потерпілого почекати, щоб він викликав швидку медичну допомогу для своєї дружини, однак ОСОБА_12 підійшов до нього дуже близько та продовжив погрожувати. Він відштовхнув ОСОБА_12 від себе лівою рукою, від чого потерпілий не впав, а оступився. Ударів потерпілому він не наносив. Вважає, що потерпілий хоче його оговорити. Також зазначив, що потерпілий неодноразово йому погрожував і вимагав від нього гроші, однак з цього приводу він до правоохоронних органів не звертався.

Потерпілий ОСОБА_12 пояснив суду, що 08.03.2019 року, він керуючи своїм автомобілем по Люстдорфській дорозі став учасником ДТП за участю автомобіля під керування обвинуваченого ОСОБА_7 . З ним в автомобілі знаходилась його дівчина. Після зіткнення він вийшов з автомобіля з метою з`ясування обставин ДТП та щоб доказати свою правоту. Однак, ОСОБА_7 почав на нього кричати та у присутності трьох очевидців несподівано наніс йому удар кулаком лівої руки в обличчя, від якого він впав, після чого він підвівся та почав запитувати ОСОБА_7 за що він його вдарив. Від удару ОСОБА_7 у нього були тілесні ушкодження, з приводу чого він звернувся у лікарню за медичною допомогою. На місці ДТП він знаходився до 5 години вечора.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що 08.03.2019 року вона знаходилась в автомобілі під керуванням потерпілого ОСОБА_12 . На Люстдорфській дорозі сталося ДТП з участю автомобілів потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 . Після зіткнення всі вийшли з автомобілів та почали розбиратися. ОСОБА_7 почав кричати на ОСОБА_12 , та вимагати документи. Через 5 хвилин після моменту ДТП ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_12 в обличчя біля ока. Від удару у потерпілого були тілесні ушкодження, з приводу яких вони звертались за медичною допомогою.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що 08.03.2019 року вона зі своїм чоловіком ОСОБА_7 їхали на своєму автомобілі та потрапили у ДТП. В результаті ДТП вона вдарилась, після чого намагалась швидко вийти з автомобіля, щоб сфотографувати учасників ДТП. Інший учасник ДТП потерпілий підійшов до її чоловіка ОСОБА_7 і вони почали голосно між собою розмовляти, вона чула крики та нецензурну лайку. Вона особисто не бачила момент нанесення удару, згодом вона на відеозапису бачила, що потерпілий відлетів від ОСОБА_7 і впав. Також, вона особисто не бачила, щоб потерпілий замахнувся на ОСОБА_7 , взагалі вона смутно пам`ятає ситуацію, оскільки вона вдарилась головою об панель автомобіля.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 , за викладених вище обставин, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується, крім показань потерпілого та свідків, усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №154243 від 08.03.2019 та доданих до нього матеріалів та фототаблиць судом встановлено, що учасниками ДТП, яке відбулось 08.03.2019 року по вул.Люстдорфська дорога в м.Одесі, є обвинувачений ОСОБА_7 , який керував автомобілем ВАЗ-111940 д/н НОМЕР_1 та потерпілий ОСОБА_12 , який керував автомобілем AUDI A6, д/н НОМЕР_2 .

Відповідно до відтвореного у судовому засіданні відеозапису, зафіксованого на CD-R диску, та протоколу огляду зазначеного відеозапису від 10.06.2019 року, судом встановлено, що відеозаписом зафіксовані подія ДТП, яка відбулась 08.03.2019 року на перехресті вулиць Люстдорфська дорога та Сибирська в м.Одесі, учасниками якої були обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_12 , після якої видно, що із-за ремонтної машини на землю падає чоловік та одразу підводиться.

В судовому засіданні встановлено, що чоловіком, який впав на землю, є потерпілий ОСОБА_12 .

Постановою слідчого від 10.06.2019 року відеофайл, який записано на CD-R диску, наданий потерпілим, долучений до матеріалів кримінального провадження та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000891 від 08.03.2019 року.

Відповідно до відтвореного у судовому засіданні відеозапису, зафіксованого на CD-R диску, та протоколу огляду зазначеного відеозапису від 13.06.2019 року з ілюстративними таблицями, судом встановлено, що відеозаписом зафіксовані подія ДТП, яка відбулась 08.03.2019 року на перехресті вулиць Люстдорфська дорога та Сибирська в м.Одесі, учасниками якої були обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_12 . Відеозаписом зафіксовано момент зіткнення автомобілів під керуванням обвинуваченого та потерпілого, після якого зафіксована короткочасна розмова між учасниками ДТП та момент нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 удару лівою рукою в обличчя потерпілому, від якого потерпілий впав на землю.

Постановою слідчого від 13.06.2019 року відеофайл, який записано на CD-R диску, наданий начальником КУ «Центр-077», долучений до матеріалів кримінального провадження та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000891 від 08.03.2019 року.

Висновком експерта №605 від 11.04.2019 року встановлено, що у ОСОБА_12 малися наступні тілесні ушкодження: синець нижньої повіки правого ока, крововилив під сполучну оболонку правого ока.

Дані ушкодження утворилися від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразились.

Враховуючі морфологічні особливості видимого ушкодження (синець - багряно-синюшного кольору в центрі з зеленуватим відтінком по периферії) та дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені 08.03.2019 р.

Дані ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень і оцінюються разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Локалізація ушкоджень доступна для дії як власної, так і сторонньої руки. Проте дані ушкодження нехарактерні для самоспричинення.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку доведена.

На підставі досліджених судом доказів суд приходить до висновку, що потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 надали суду правдиві, послідовні, об`єктивні показання, які повністю узгоджуються з дослідженими судом доказами та спростовують ствердження обвинуваченого про те, що він не наносив удар потерпілому, тому суд розцінює таку позицію обвинуваченого як спробу уникнути відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок.

Також, суд зазначає, що показання свідка ОСОБА_14 , яка є дружиною обвинуваченого, жодної доказової бази не містять, оскільки саме свідок ОСОБА_14 заявила про те, що вона погано пам`ятає обставини події через отриманий удар головою внаслідок ДТП.

Крім того, судом ретельно перевірені доводи сторони захисту про те, що всі письмові докази по справі необхідно визнати неналежними та недопустимими, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню.

З досліджених судом матеріалів справи, встановлено, що відповідно до витягу з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення внесено 08.03.2019 року о 18:52:09 годин, також визначені слідчі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 для здійснення досудового розслідування та визначена група прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво: ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , тому ствердження захисника про те, що витяг з ЄРДР сформований 20.06.2019 року не відповідають дійсності. За тих же підстав також є безпідставним доводи сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутня інформація про повноваження слідчого на подання клопотання про призначення судово-медичної експертизи та внесення будь-яких відомостей до ЄРДР, тому, як вважає сторона захисту, всі слідчі дії вчинені не уповноваженою на це особою, оскільки такі доводи не відповідають дійсності та спростовані дослідженими судом письмовими доказами по справі.

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.03.2019 року за клопотанням слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 призначено судова медична експертиза з метою визначення тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим.

Також необґрунтованими є ствердження сторони захисту про необхідність визнання всіх доказів по справі неналежними та недопустимими у зв`язку з тим, що прокурором до матеріалів кримінального провадження не долучена постанова про призначення групи прокурів та слідчих на підтвердження їх повноважень, а також не долучено повідомлення про підозру та доказів того, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, як стверджує захисник, стороні захисту не зрозуміло чи набув статусу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи, що нормами ст.84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, суд приходить до висновку, що долучення до матеріалів кримінального провадження у якості письмових доказів постанови про призначення групи прокурів та слідчих та повідомлення про підозру не передбачено нормами діючого КПК України, оскільки зазначені документи не можуть бути доказами по справі, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також не відповідають дійсності ствердження захисника про не роз`яснення судом в ході судового розгляду захиснику права на відвід, оскільки таке ствердження спростовано журналом судового засідання та звукозаписом судових засідань.

Ствердження сторони захисту про невжиття судом заходів щодо належного виклику свідка сторони обвинувачення ОСОБА_18 є безпідставними та необґрунтованими.

Частиною 3 ст.23 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

З матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово був здійснений виклик свідка сторони обвинувачення ОСОБА_18 для участі у судовому засіданні. Крім того, неодноразово судом за клопотанням прокурора були постановлені ухвали про примусовий привід свідка ОСОБА_18 до зали судового засідання. У зв`язку з тим, що встановити місцезнаходження зазначеного свідка не виявилось можливим, що підтверджується рапортами виконавців ухвали суду про привід свідка, прокурор, скориставшись своїм правом в межах наданих йому повноважень, передбачених нормами КПК України, відмовився від допиту зазначеного свідка. Також, суд звертає увагу, що при з`ясуванні судом можливості закінчення дослідження доказів та переходу до судових дебатів, сторона захисту зазначила про відсутність доповнень та висловила згоду на перехід до судових дебатів.

На підставі викладеного, судом не встановлено передбачених діючим законодавством підстав для визнання доказів по справі неналежними та недопустимими.

Даючи юридичну оцінку всебічно, повно та неупереджено дослідженим в судовому засіданні доказам, суд вважає, що такі докази свідчать про те, що в діях ОСОБА_7 дійсно є склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження та обвинувачений дійсно винний в інкримінованому йому кримінальному проступку.

Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, що ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є фізичною особою - підприємцем, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, і вважає, що покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та проступків, слід призначити в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинений обвинуваченим проступок, передбачений ч.1 ст.125 цього Кодексу, є нетяжким злочином, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України віднесений до кримінальних проступків.

Згідно ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального проступку визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок 08.03.2019 року. Санкціями ч.1 ст.125 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення та в редакції, яка діє на день розгляду справи, передбачене покарання у вигляді громадських робіт на строк до двохсот годин.

Пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст.66 КК України судом не встановлено.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат в кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним за ч.1 ст.125 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувався.

Речові докази: два CD-R диски з відеозаписами зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1