1Справа № 335/4472/19 1-кп/335/237/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами: № 0001245 від 03.07.2018 року, № 0001653 від 21.07.2018 року, № 0003014 від 28.08.2018 року, № 0003381 від 25.09.2018 року, № 0000591 від 14.03.2019 року, № 0002033 від 14.06.2019 року, № 0002337 від 07.07.2019 року, № 0001265 від 16.07.2019 року, № 0001349 від 31.07.2019 року, № 0001364 від 02.08.2019 року, № 0001528 від 29.08.2019 року, № 0003057 від 31.08.2019 року, № 0003617 від 15.10.2019 року, № 0000659 від 22.02.2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 311 КК України.

Прокурором ОСОБА_5 у судовому засіданні подано письмове клопотання про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки судовий розгляд не закінчено, а підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , з підстав, викладених у клопотанні, просили клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 проти клопотання заперечували, просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що під час перебування обвинуваченого під вартою ризики зменшилися.

Заслухавши думку учасників процесу в межах вирішуваних питань, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 30.03.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановлено розмір застави у сумі 40 540 гривень, та на підставі ст. 194 КПК України на обвинуваченого покладено обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи. Строк дії запобіжного заходу судом було продовжено до 30.10.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, та їх тяжкості.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 у сукупності із даними про його особу, з огляду на вірогідність переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що зміна відносно обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який є неможливою та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Відповідно до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання суду, застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід забезпечить можливість перешкоджання обвинуваченим інтересам правосуддя та ухиленню від суду, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження. Підстави для зміни запобіжного заходу судом не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, у зв`язку з чим вважає за необхідне продовжити строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 25.12.2020 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 376, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 311 КК України, на 60 днів, строком до 25.12.2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення

Суддя: ОСОБА_1