Справа № 164/209/20 Провадження №11-кп/802/385/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.190, ч.ч.1, 4 ст. 358 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000044, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 18 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сошичне, Камінь-Каширського району, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, не працює, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий:

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено за:

-ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.;

-ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн.;

-ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначених покарань, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 28 вересня 2016 року в смт. Маневичі Волинської області, під час заповнення в приміщенні управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, що по вул. 100-річчя Маневич, 53, офіційного документа - декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 28 лютого 2015 року „Про удосконалення порядку надання житлових субсидій, достовірно знаючи про те, що 26 листопада 2015 року на підставі договору купівлі-продажу ним було придбано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 за ціною 51 000 гривень, в порушення п. 14-4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року, з метою незаконного отримання державної субсидії на відшкодування житлово-комунальних послуг та придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, шляхом власноручного заповнення та підпису, вказав у розділі ІІІ „Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 000 гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії даної декларації завідомо неправдиві відомості про те, що він не здійснював вищевказаних витрат на придбання будинку.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 28 вересня 2016 року в смт. Маневичі, Волинської області, в приміщенні управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, що по вул. 100-річчя Маневич, 53, достовірно знаючи про те, що 26 листопада 2015 року на підставі договору купівлі-продажу ним було придбано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 за ціною 51000 гривень, в порушення п. 14-4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року, з метою незаконного отримання державної субсидії на відшкодування житлово-комунальних послуг та придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, надав працівнику вищевказаної установи завідомо та власноручно підроблений офіційний документ - декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 28 лютого 2015 року „Про удосконалення порядку надання житлових субсидій, попередньо вказавши у розділі III „Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 000 гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії даної декларації завідомо неправдиві відомості про те, що він не здійснював вищевказаних витрат на придбання будинку.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 28 вересня 2016 року, в смт. Маневичі Волинської області, в приміщенні управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, що по вул. 100-річчя Маневич, 53, достовірно знаючи про те, що 26 листопада 2015 року на підставі договору купівлі-продажу ним було придбано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 за ціною 51 000 гривень, в порушення п.14-4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, що полягав у приховуванні відомостей та наданні працівнику вищевказаної установи завідомо та власноручно підробленого офіційного документа - декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 28 лютого 2015 року „Про удосконалення порядку надання житлових субсидій, вказавши у розділі III „Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 000 гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії даної декларації завідомо неправдиві відомості про те, що він не здійснював за дванадцятимісячний період до моменту подачі декларації (28 вересня 2016 року) витрат, які перевищують 50 000 гривень, внаслідок чого заволодів чужим майном, а саме, бюджетними коштами, тобто призначеною, нарахованою та виплаченою субсидією на відшкодування житлово-комунальних послуг та придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива на загальну суму 2 370 гривень 52 копійки чим завдав державі в особі управління соціального захисту населення Маневицької райдержадміністрації Волинської області майнову шкоду на вищевказану суму.
У поданій на вирок апеляційній скарзі та доповненнях до неї, прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує вирок через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що за змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підстав. 18 березня 2020 року ОСОБА_9 подав на адресу суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності. Однак, всупереч наведеним вище вимогам закону, за змістом яких звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та наявності відповідного клопотання обвинуваченого, ОСОБА_9 звільнено у зв`язку із закінченням строків давності не від кримінальної відповідальності, а від призначеного покарання за ч. 1 та ч. 5 ст. 74 КК України. Також вказує, що судом, при призначенні покарання за інкриміновані йому злочини, в резолютивній частині вироку не зазначено редакцію статті 358 КК України (від 07 квітня 2011 року), яка діяла на час вчинення злочинів, і в яку в подальшому було внесено зміни в частині посилення її санкції. У зв`язку із чим, просить вирок суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження та його ж звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити. На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України (в редакції від 07 квітня 2011 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190, ч.ч.1, 4 ст. 358 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року) закрити.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який подану ним апеляцію підтримав, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При ухваленні обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 зазначених вимог закону, судом першої інстанції дотримано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно із ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Нормою ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Частиною третьою ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Як стверджується матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 на адресу суду першої інстанції 18 березня 2018 року подав клопотання, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності /а.к.п. 25/.
Вчинені обвинуваченим ОСОБА_8 злочини, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України (в редакції від 07 квітня 2011 року), у відповідності до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, з дня вчинення яких та до дня набрання вироком законної сили щодо нього пройшло більше трьох років, і протягом цього строку він не вчинив нового злочину та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності закінчились.
Однак, всупереч вищенаведеним вимогам закону, згідно з якими звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та наявності відповідного клопотання, суд звільнив ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності не від кримінальної відповідальності, а від призначеного покарання за правилами ч. 1 та ч. 5 ст. 74 КК України, що через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність є підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування вироку суду та закриття кримінального провадження щодо нього, у зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 18 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України (в редакції від 07 квітня 2011 року), у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України (в редакції від 07 квітня 2011 року) - закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді: