УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо незаконного тримання особи під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо незаконного тримання особи під вартою, подана в рамках кримінального провадження №0003528 від 03.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У скарзі адвокат вказує на закінчення строку досудового розслідування та незаконне утримання ОСОБА_3 під вартою.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність на даний час правових підстав, передбачених ст.206 КПК України для негайної доставки ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 КПК України - якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Частиною другою статті 193 КПК України передбачено право підозрюваного давати пояснення щодо будь-яких обставин його затримання та тримання під вартою безпосередньо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зі скарги адвоката ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 перебуває під вартою на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 27.10.2020, якою ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.11.2020.

Враховуючи, що ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, у слідчого судді відсутні підстави для винесення ухвали щодо негайної доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі.

Крім того, відповідно до ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, до переліку, яких не віднесено скарги на незаконне затримання.

Частиною 2 ст.303 КПК України, передбачено, що інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 36, ч.5 ст. 40 КПК України прокурор або слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно якої положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи наведене, слід відмовити у негайній доставці ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва для з`ясування підстав позбавлення свободи та скаргу разом із матеріалами повернути захиснику.

Керуючись ст.ст. 26, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у постановленні ухвали про негайну доставку ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Матеріали клопотання повернути захиснику ОСОБА_2 .

Ухвала на підставі ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1