справа № 439/805/20
провадження № 1-кп/439/119/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування примусових заходів виховного характеру

Справа № 439/805/20

30 листопада 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , малолітнього ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , спеціалістів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 0000203 від 16 травня 2020 року про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, без судимості,
за ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2020 року близько 13-ї години неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на господарстві ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_2 , під час конфлікту із ОСОБА_4 , переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки такого діяння, умисно, з близької відстані прицільно кинув частиною цегли у голову ОСОБА_4 та влучив у праву скроневу ділянку голови потерпілого. В результаті нанесеного удару частиною цегли ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння і основи черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки, забій головного мозку легкого ступеня, розрив правої барабанної перетинки, синець в правій скроневій ділянці голови і на правій вушній раковині, садно на правій поверхні правої вушної раковини, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в час спричинення.

Таким чином ОСОБА_5 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру підтримав в повному обсязі. Просив суд застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків терміном до досягнення повноліття.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив суд застосувати до малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його батьків терміном до досягнення повноліття та просив залишити без розгляду його цивільний позов до ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди, про що надав суду письмову заяву.

Спеціаліст органу опіки та піклування і Бродівського відділення поліції в судовому зсіданні підтримали клопотання прокурора.

Малолітній ОСОБА_5 в судовому засіданні провину у вчиненому визнав, усвідомив суспільну небезпечність скоєного, але пояснив суду, що потерпілий його спровокував.

Законний представник малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав, не заперечує щодо його задоволення.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинене це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, чи слід застосовувати до нього примусові заходи виховного характеру, якщо слід то які саме.

Судом встановлено, що вчинення малолітньою особою суспільно-небезпечного діяння мало місце і вчинено воно малолітньою особою ОСОБА_5 у віці 14 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за це діяння. ОСОБА_5 на момент вчинення суспільно - небезпечного діяння не досягнув 16 років, тобто не являється суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього суд може застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Згідно позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 2 Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру строк нагляду, передбачений ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та виправлення малолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його батьків, терміном до досягнення повноліття.

30 листопада потерпілим ОСОБА_11 подано суду заяву, в якій просить суд залишити без розгляду його позов про стягнення моральної шкоди, поданий суду 06 липня 2020 року.

Судом встановлено, що у випадку відмови позивача від позову не порушуються інтереси сторін.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Підстав для відмови в прийнятті заяви про залишення заяви без розгляду судом не встановлено. Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права звернутися до суду повторно.

Речові докази по справі - фрагмент цегли розміром 68х89х143 мм, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, слід знищити.

Керуючись ст. 22, 97, 105 КК України, ст. 292, 301, 498-501, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно малолітнього ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків, терміном до досягнення повноліття.

Речові докази по справі - фрагмент цегли розміром 68х89х143 мм, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області - знищити.

Залишити без розгляду цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє його права повторно звернутися до суду.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1