КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року, -
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на повідомлення про підозру.

Згідно ухвали, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та прийшов до переконання про відмову в задоволенні скарги.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_6 щодо скасування повідомлення про підозру задовольнити в повному обсязі.

Посилаючись на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді, захисник зазначає, що у самому тексті повідомлення про підозру ОСОБА_6 лише одне речення стосується особи ОСОБА_6 «у невстановлений час, у невстановленому місці за невстановлених обставин вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння земельною ділянкою, оскільки він був членом виконавчого комітету Обухівської міської ради та міг впливати на розгляд клопотань про безоплатне виділення земельної ділянки». Проте, вказане припущення слідчого взагалі нічим не було підтверджено та не відповідає дійсності.
Сторона захисту вважає, що доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення не було, оскільки не було події кримінального правопорушення, а отже підозра є незаконною, необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону.

Щодо організаційно-правової форми та правового статусу ОК «ЖБК «Кальміус», апелянт зазначає, що згідно змісту повідомлення про підозру прокурор вважає, що Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Кальміус» не є житлово-будівельним, а є обслуговуючим, оскільки його фактична мета та порядок створення, організація та діяльність не відповідають вимогам до житлово-будівельних кооперативів. Однак, такі твердження не відповідають законодавству та статуту ОК «ЖБК «Кальміус».
Крім того, як зазначає сторона захисту, під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні органи прокуратури діяли поза межами визначених КПК повноважень.

Кримінальне провадження було зареєстроване на підставі рапорту начальника Обухівського МРВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Згідно зі ст. 216 КПК України дане кримінальне правопорушення віднесено до підслідності слідчих органів Національної поліції.

На підставі постанови від 18 квітня 2019 року про визначення підслідності кримінального правопорушення, прокурором відділу прокуратури Київської області визначено підслідність кримінального правопорушення за слідчими Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області. Матеріали кримінального провадження, відповідно до постанови, направлено до Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області для організації подальшого досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва.
Усупереч рішенню прокурора, кримінальне провадження до Обухівського відділу поліції не надходило та досудове розслідування у ньому не здійснювалось.
У подальшому, в постанові від 10 травня 2019 року, заступник керівника регіональної прокуратури ОСОБА_9 , із посиланням на ч. 5 ст. 36 КПК України, вказав, що вивченням матеріалів вказаного провадження ним встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться в порушення вимог статті 9 КПК України неефективно, у зв`язку з чим до теперішнього часу остаточне рішення не прийняте та доручив здійснення досудового розслідування СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області.
Разом з тим, в даному випадку кримінальне провадження, розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КПК України, в порушення приписів ч. 7 ст. 214 КПК України, не передавалось з дотриманням правил підслідності слідчим органам Національної поліції для здійснення досудового розслідування. Тому передбачених ч. 5 ст. 36 КПК України підстав доручати здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншому органу ніж той, що прямо визначений у ст. 216 КПК України, у прокурора не було.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000061, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 квітня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 27, ч. 5 ст. 27 КК України.
23 грудня 2019 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру, згідно якої він підозрюється у організації привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 тач.5 ст. 191 КК України.
10 червня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 та ч.5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000061, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на повідомлення про підозру.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів, колегія суддів виходить з такого.

КПК України не містить визначення терміну "обгрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 п. п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_6 від 23 грудня 2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 та ч.5 ст. 191 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що доказів вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_6 не було, оскільки не було події кримінального правопорушення, а підозра є незаконною, необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження.

Посилання захисника на те, що у самому тексті повідомлення про підозру ОСОБА_6 лише одне речення стосується особи ОСОБА_6 , не відповідає дійсності, оскільки у тексті повідомлення про підозру доволі повно викладені фактичні обставини вчинення підозрюваним інкримінованих йому дій, починаючи з виникнення умислу на заволодіння земельними ділянками комунальної власності та закінчуючи його реалізацією, у зв`язку з чим вказані доводи захисника також не можуть бути підставою для скасування повідомлення про підозру.
На підставі викладеного, висновок слідчого судді про відсутність підстав для визнання повідомлення про підозру незаконним та необґрунтованим, ґрунтується на вимогах Закону.
Доводи апелянта про порушення правил підслідності у даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 216 КПК України, на даному етапі досудового розслідування також не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки в матеріалах справи міститься постанова заступника керівника регіональної прокуратури ОСОБА_9 від 10 травня 2019 року про доручення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000061 від 17 квітня 2019 року слідчим СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області і її обгрунтованість та законність може бути перевірена лише на стадії судового розгляду кримінального провадження.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на повідомлення про підозру залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/187/2021
Єдиний унікальний номер 757/24575/20
Категорія: ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1