Справа № 522/9565/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2020 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001868 від 20.05.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.300 ч.3 КК України,-
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_4 ,
заявник ОСОБА_3 ,
адвокат ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні №0001868 від 20.05.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.300 ч.3КК України, мотивуючи наступним.
В обґрунтування свого клопотання заявник посилається на те, що СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування №0001868 від 20.05.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.300 ч.3 КК України. 02.07.2020 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду Одеської області було накладено арешт на майно, яке 25.06.2020 року було вилучено в ході обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 ЕК618299 вид. органом № 5101 від 16 листопада 2009 року та ноутбук марки Alienwarc в корпусі чорного кольору с/н , S/W2F0NMX1. Крім того, розгляд клопотання про накладання арешту на майно розглядався без виклику власника майна, тому варто скасувати накладений арешт. Створені умови тягнуть за собою порушення прав та законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

У судовому засіданні представник заявника та сам заявник вимоги клопотання підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення вимог клопотання.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, арешт на майно було накладено в рамках розслідування кримінального провадження за №0001868 від 20.05.2020року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 300 ч.3 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року)
Також, стаття 1 Першого протоколу, спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи , спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004 року).
Як вбачається із клопотання представника володільця майна, на даний час, жодну особу не повідомлено про підозру. Арешт накладено на права вимоги з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, збереження їх від втрати, та проведення експертиз. Однак, як безспірно доведено під час судового розгляду ОСОБА_3 , не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цівільну відповідальність за шкоду, завдану злочинним діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Ноутбук марки Alienwarc належить йому та використовувався в особистих цілях, таким чином, слідчий суддя вважає, що подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно гр. ОСОБА_3 , на даний час відпали, а тому обмеження особи володінням своїм майном не є об`єктивно необхідним.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309,336,369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001868 від 20.05.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.300 ч.3 КК України - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду Одеської області від 02.07.2020 року на майно, яке 25.06.2020 року було вилучено в ході обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 ЕК618299 вид. органом № 5101 від 16 листопада 2009 року; ноутбук марки Alienwarc в корпусі чорного кольору с/н , S/W2F0NMX1.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту його проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

20.07.2020