Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/748/20
Провадження по справі № 1-кп/281/134/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 рокусмт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000005 від 16.07.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станційне, Лугинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.07.2020 року близько 12 години ОСОБА_4 зайшов на подвір`я ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 та побачив, що вона разом з ОСОБА_6 займались обробітком присадибної земельної ділянки. В цей час у ОСОБА_4 винек умисел на проникнення до будинку ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю уваги власниці, з метою незаконного проникнення до будинку ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій незаконно проник до житла ОСОБА_5 за вищевказаною адресою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: у незаконному проникненні до житла, визнав. Дав покази, що дійсно без дозволу ОСОБА_5 проник до її житла. Зазначив, що при проникненні замок не зривав, замок з дверей він вибив коли виходив з будинку, оскільки ОСОБА_5 замкнула його в будинку.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку.

Свідок ОСОБА_6 надав суду покази, що він разом з потерпілою працював у неї на городі. Коли це було точної дати не пам`ятає. Помітив як через подвір`я в сторону будинку ОСОБА_5 пройшов ОСОБА_4 . Потім він з потерпілою пішли до будинку, помітили, що двері в будинок відкриті, потерпіла зайшла в хату але ОСОБА_4 не виявила та закрила двері і вони повернулися працювати на город. Потім почули стукіт із будинку. Помітив, як від будинку йде ОСОБА_4 . Підійшовши до будинку ОСОБА_5 на землі лежав замок від вхідних дверей та скоба.

У судовому засіданні прокурор у повній мірі підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України прокурор просить звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку терміном 1 рік.

Не зважаючи на визнання своєї винуватості вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена сукупністю й інших безпосередньо досліджених судом доказів, щодо допустимості та достовірності яких сумніви відсутні.
Так, відповідно до витягу з ЄРДР від 31.07.2020 року, 15.07.2020 року до Лугинського ВП надійшла заява від ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_2 про те, що до її домоволодіння незаконно проник ОСОБА_4 (а. с. 40)
Зі змісту протоколу огляду місця події від 16.07.2020 року встановлено, що місцем події є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 (а. с. 41-44)
Відповідно до договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 14.04.2008 року та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 14.04.2008 року, ОСОБА_5 придбала зазначений житловий будинок та земельну ділянку біля нього (а. с. 45-51, 53).
Суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, а саме: незаконно проникнув до житла ОСОБА_5 . Суб`єктивна сторона вчиненого обвинуваченим діяння характеризується прямим умислом.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, і вважає, що його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме: у незаконному проникненні до житла є доведеною у повному обсязі.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий (відповідно до вимоги про судимість), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (довідка № 577 від 23.07.2020 року), за місцем проживання характеризується посередньо (характеристика № 2199 від 22.07.2020 року), позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій до обвинуваченого не має, просить суд суворо його не карати, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують його покарання.

Таким чином, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Враховуючи усі вищевикладені обставини суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначене у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, обираючи один з альтернативних видів покарань, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Ввраховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та думку прокурора і потерпілої про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без обмеження його волі та можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, суд на підставі ст. 75 КК України дійшов висновку звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, за глибоким переконанням суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Майнової шкоди злочином не заподіяно.

Речові докази відсутні.

На підставі ч. 1 ст. 162 КК України, керуючись ст. 374 - 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили через 30 (тридцять) днів з моменту його проголошення за умови, якщо на нього не буде подано апеляційну скаргу.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 , прокурору.
Суддя: ОСОБА_1