Номер провадження: 11-сс/813/1905/20
Номер справи місцевого суду: 495/5249/20 1-кс/495/2244/2020
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 12.11.2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001425, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровського, Одеської області, українця, громадянина України, студента 4 курсу Морського коледжу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.07.2019 року Київським районним судом м.Одеса за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням положень ст.75 КК України з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, -

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 12.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів, тобто до 10.01.2021 року включно.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри, однак не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також судом враховано, що підозрюваний не чинить перешкод у проведені досудового розслідування, з`являється до слідчого та суду, не здійснив жодної дії щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, має родину, постійне місце проживання та навчання.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною та такою, що суперечить нормам процесуального права.

Доводи обґрунтовує тим, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не здатний у повному обсязі унеможливити настання ризиків та наддасть підозрюваному змогу негативно впливати на розслідування кримінального провадження. На думку прокурора застосований запобіжний захід не є співмірним з наявними ризиками. Вважає, що висновки суду щодо можливості застосування відносно ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання ризиків, є помилковими.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах утримання в Державній установі « Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 24.08.2020 року, приблизно 04:00 годині знаходячись на центральній алеї в смт. Затока, м. Білгород Дністровський, Одеської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, наніс тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_11 , та відкрито викрав належний їй мобільний телефон марки "iPhone 11", вартістю 19133 гривень.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого, та ніким з учасників не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В іншому випадку слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання слідчий, прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.193 КПК України.

Прийняте оскаржуване рішення про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з цим, за результатами апеляційного перегляду, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя не з достатньою повнотою обґрунтувала свій висновок про необґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходку у виді тримання під вартою.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином України, не одружений, має постійне місце реєстрації, проживання разом з батьками в Одеській області, студент 4 курсу Морського коледжу, що свідчить про наявність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків.

Встановлені вище дані про особу підозрюваного, а також те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років та наявність у останнього судимості за скоєння умисного майнового злочину з урахуванням можливості засудження за злочин у якому останньому висунута підозра до реальної міри покарання, беззаперечно вказує на існування ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що на даному етапі існує незначний ступінь ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідка у даному кримінальному проваджені, погрозами, підкупом або вмовляннями схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності на що може вказувати поведінка підозрюваного на час вчинення дій, за результатами яких останньому висунута підозра, в тому числі із застосуванням заходів фізичного впливу.

Щодо заявленого у апеляційній скарзі та у судовому засіданні ризику можливого вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень, з урахуванням доданих прокурором додаткових матеріалів апеляційний суд вважає ці посилання прокурора такими, що заслуговують на увагу, оскільки підозрюваний є раніше судимою особою, офіційно не працює, фактично шляхи надходження його доходів для забезпечення життєдіяльності не відомі, що вказує на існування відповідного ступеню зазначеного ризику.

Разом з тим, у судовому засіданні прокурор вказав, що з часу встановлення причетності ОСОБА_7 до правопорушення та в подальшому повідомлення про підозру і застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, останній не порушував покладені на нього обов`язки та з`являвся до слідчого та суду за першим викликом.

Таким чином враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та його наслідки, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та досить міцні соціальні зв`язки, раніше судимий, відсутність даних про перешкоджання останнім кримінальному провадженню та належне виконання ним ухвали про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає застосування відносно підозрюваного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є виправданим, а застосований запобіжний захід таким, що здатний забезпечити виконання завдань кримінального провадження та покладених на підозрюваного обов`язків.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що цілодобовий домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваного, з огляду також на те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Будь яких даних, які б доводили протилежне прокурором апеляційному суду представлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею законно прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Будь яких інших даних, які б свідчили про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального кодексу прокурором представлено не було та колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 12.11.2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001425, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2020 року, відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4