Справа № 357/1366/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.01.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0003770 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, не одруженої, громадянки України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючої, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , та раніше судиму:

- 10.08.2004 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 186 ч.2, 75,76 КК України до 4 р. позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1р.;

- 08.02.2005 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч. 3, 75,76 КК України до 4 р. 2 міс. позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 р.;

- 19.02.2007 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.307 ч. 2,185 ч.2, 190 ч.2, 309 ч.2,70,71 КК України до 5 р. 6 міс. позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.12.2007 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.2, 307 ч.2, 70, 71 КК України до 5 р. 9 міс. позбавлення волі;

- 15.05.2008 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2, 307 ч.2, 309 ч.2, 70, 71 КК України до 5 р. 6 міс. позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 04.06.2014 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 198,79 КК України до 2 р. п/волі, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2015 р. направлена до місць позбавлення волі. 27.06.2017 р. звільнена умовно-достроково на невідбутий термін 7 міс.21 день,

- 18.10.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
захисник адвокат ОСОБА_5
обвинувачена ОСОБА_3
в с т а н о в и в:

03.12.2019 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік кінцевої зупинки маршрутного таксі №22 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії залишаються непоміченими, підняла із асфальту мобільний телефон марки «Vivo Y17», вартістю 5305 гривень 11 копійок, знаючи, що він належить потерпілій ОСОБА_7 , який остання випадково упустила на землю та після цього намагалась його знайти. Однак, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_7 , що вказаний мобільний телефон вона не бачила і його не брала, таким чином таємно викравши його.

Після цього, ОСОБА_3 покинула місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 5305 гривень 11 копійок.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю. При цьому дала суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин таємного викрадення чужого майна. Зазначила, що розуміла, що викрадає чуже майно, телефон того ж дня здала до ломбарду, за що отримала понад 1 000 грн., які потратила на власні потреби, але на які саме не пам`ятає, телефон у подальшому коли їй стало відомо про порушення кримінального провадження вона викупила та повернула потерпілій. Стверджує, що зробила для себе належні висновки та усвідомила, що вчинила погано. Просить у зв`язку з цим не позбавляти її волі, а також врахувати, що хоча і позбавлена батьківських прав, однак все ж бере участь у вихованні та утриманні своїх двох малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачена, прокурор, захисник не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. за якою і повинна нести відповідальність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинила закінчений умисний нетяжкий злочин. Суд також враховує наслідки, які настали від його вчинення у виді матеріальної шкоди та те, що шкода усунута шляхом повернення майна.

Враховуючи особу обвинуваченої, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 не вперше притягується до кримінальної відповідальності та раніше неодноразово судима, вчинила даний злочин під час іспитового строку. Також суд враховує, що обвинувачена раніше також вчиняла злочини під час іспитового строку. За місцем проживання обвинувачена характеризується посередньо. Обвинувачена на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, водночас має ряд хронічних захворювань.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що обвинувачена є особою із високою ймовірністю вчинення повторного злочину, а тому становить суспільну небезпеку для суспільства так як існує високий ризик повторного вчинення злочину.

З огляду на вищевказані обставини, суд не визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Водночас суд, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, визнає як пом`якшуючу покарання обставину визнання обвинуваченою своєї вини.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, зокрема, що ОСОБА_3 з її показань позбавлена батьківських прав стосовно своїх малолітніх дітей, суд не вбачає підстав для врахування такої обставини як наявність малолітніх дітей пом`якшуючою покарання обставиною.

Суд визнає обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, рецидив злочину.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася свою правову позицію щодо скоєного та міри покарання не висловила.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення нею та іншими нових злочинів, їй необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, розмір якого повинен бути середнім.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2018 року, визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання обвинуваченої на виконання даного вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі:

- квитанцію з ломбарду «Парус», що зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах справи.

- мобільний телефон «Vivo Y17», IMEI НОМЕР_2 з сім - картою «Водафон» НОМЕР_3 , що зберігається у потерпілої ОСОБА_7 , вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7 .
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1