Справа № 443/806/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/770/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.06.2020р. відносно ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.06.2020р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 297, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.3 ст. 297 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р. та ухвали Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р., якою ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, призначено покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано покарання, призначене із застосуванням ч.4 ст.70 КК України за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 3 місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати із часу фактичного затримання, за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., тобто з 10.12.2019р..
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у справі, яка перебувала на розгляді в Миколаївському районному суді не обирався.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 2041,13 гривень на користь держави.

Ухвалено скасувати арешт накладений згідно ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 26.04.2019р. (справа №443/664/19)
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 23.04.2019р. приблизно о 01:00 годині, перебуваючи на території Старого кладовища ХІХ-ХХ ст. на розі вулиць М. Грушевського - Д. Галицького, що в м. Жидачів Львівської області, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, маючи умисел направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, зокрема, хрестом із нержавіючої сталі, упевнившись у відсутності сторонніх осіб, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, умисно, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилою та збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до місця родинного поховання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за допомогою фізичної сили витягнув із землі хрест з нержавіючої сталі, із наявним на ньому розп`яттям «Ісуса Христа» вартістю 1800 гривень, та викрав його, в подальшому заніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшої його реалізації і отримання незаконного прибутку.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив наругу над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі з корисливих мотивів, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 297 КК України.
Крім цього, ОСОБА_7 23.04.2019р. приблизно о 17:30 годин, знаходячись біля під`їзду багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_2 , скористався тимчасовою відсутністю власника та інших громадян, переконався, що його дій ніхто не бачить, повторно, шляхом вільного доступу, таємно, викрав велосипед типу «Україна», синього кольору, який знаходився біля входу у під`їзд вищевказаного будинку та належить потерпілій ОСОБА_11 , чим завдав останній матеріальної шкоди на суму 400 гривень.
Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 400 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Також, ОСОБА_7 15.10.2019р. приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись на галявині поблизу річки Стрий, що по вулиці Шашкевича в місті Жидачів Львівської області, розпивав спиртні напої із ОСОБА_12 . Знаючи про те, що у ОСОБА_12 наявний гаманець із грошовими коштами, ОСОБА_7 шляхом застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння, наніс ОСОБА_12 один удар правою рукою в обличчя, від чого останній впав на землю. В подальшому ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_12 ще два удари правою рукою по голові, одразу після чого повторно, відкрито викрав з лівої кишені куртки потерпілого гаманець коричневого кольору вартістю 60 гривень в якому знаходились гроші в сумі 200 гривень.
Надалі, ОСОБА_7 із викраденим майном покинув місце вчинення злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 260 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Крім цього, ОСОБА_7 28.11.2019р. о 18:11 години, перебуваючи в приміщенні ТзОВ ТВК «Львівхолод» магазину «Рукавичка», що за адресою м. Жидачів, вул. Грушевського, 35, Львівської області, повторно, з метою власного незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з стелажу відділу алкогольної продукції, таємно викрав одну пляшку алкогольного напою горілки марки «Medoff» 1 л. вартістю 149 гривень, яку заховав під куртку. В подальшому ОСОБА_7 о 18:12 годині із стелажу з продуктами викрав упаковку чіпсів «Бекон» вартістю 15, 36 гривень, яку заховав під куртку. Після ОСОБА_7 відправився у відділ кисло - молочних продуктів, звідки зі стелажу о 18:16 годин, викрав сир марки «Гауда» вагою 1 кг вартістю 191, 50 гривень та ковбасу «Лікарська» вагою 1 кг вартістю 175, 91 гривень, які тримав у руках. В подальшому ОСОБА_7 пройшов повз касу торгівельного закладу без проведення оплати вартості продуктів, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ТзОВ ТВК «Львівхолод» на суму 531, 77 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Крім цього, ОСОБА_7 повторно, 28.11.2019р. о 13:30 годин перебуваючи в приміщенні магазину «Єва» ТзОВ «Руш», що у м. Жидачеві по вул. Грушевського, 35 Львівської області, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці, таємно викрав флакон духів «Трусарді Омо» вартістю 1999 грн., шкарпетки «Аміго» вартістю 8.99 грн., дві парафінові свічки по ціні 12.99грн. за одну на суму 25.98 грн., два дезодоранта «Акс» по ціні 57.90 грн. за один на суму 115.80 грн., тапочки кімнатні чоловічі, вартістю 158.99 грн., лосьйон після гоління чоловічий «Нівеа» вартістю 135 грн. та шапку чоловічу вартістю 99.90 грн. Після цього, ОСОБА_7 пройшов повз касу торгівельного закладу без проведення оплати вартості товарів, якими розпорядився на власний розсуд. В подальшому ОСОБА_7 о 18:30 годині переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає із полиці вищевказаного магазину «Єва» викрав флакон духів «Трусарді Делікейт Роуз» вартістю 1999 грн. Після цього ОСОБА_7 пройшов повз касу торгівельного закладу без проведення оплати вартості товарів, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ТзОВ «Руш» на суму 4542.66 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто скоїв таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Крім цього, ОСОБА_7 повторно, 29.11.2019р. о 14:30 годин перебуваючи в приміщенні магазину «Єва» ТзОВ «Руш», що у м. Жидачеві по вул. Грушевського, 35 Львівської області, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці, таємно викрав два флакони духів «Мартін Лайн» по ціні 499 грн. за один на суму 998 грн., упаковку з п`яти станків для гоління «Бік», вартістю 33.99 грн., та упаковку з п`яти штук мила «Факс-крем мило», вартістю 26.49 грн. Після цього ОСОБА_7 пройшов повз касу торгівельного закладу без проведення оплати вартості товарів, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ТзОВ «Руш» на суму 1058.48грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто скоїв таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Крім цього, ОСОБА_7 повторно, 03.12.2019р. о 18:08 години, перебуваючи в приміщенні ТзОВ ТВК «Львівхолод» магазину «Рукавичка», що за адресою м. Жидачів, вул. Шашкевича, 13 Львівської області, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з полиці відділу алкогольної продукції, таємно викрав дві пляшки горілки «Хортиця» ємкістю 0,7л. по ціні 119.99грн. за суму 239.98грн. та пачку арахісу вагою 300г. вартістю 37.53грн. Після цього ОСОБА_7 пройшов повз касу торгівельного закладу без проведення оплати вартості продуктів, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ТзОВ ТВК «Львівхолод» на суму 277.51грн.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто скоїв таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Крім цього, ОСОБА_7 повторно, 04.12.2019р. о 16:50 години, перебуваючи в приміщенні ТзОВ ТВК «Львівхолод» магазину «Рукавичка», що за адресою м. Жидачів, вул. Грушевського, 35 Львівської області, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з полиці відділу алкогольної продукції, таємно викрав пляшку коняку «Коблево» ємкістю 0,5л. вартістю 107грн. та одну пляшку бренді «Коблево» вартістю 98грн. В подальшому ОСОБА_7 пройшов повз касу торгівельного закладу без проведення оплати вартості продуктів, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ТзОВ ТВК «Львівхолод» на суму 205грн.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто скоїв таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
В апеляційному порядку зазначений вирок суду оскаржив заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 . Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання через м`якість. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 297, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання: - за ч.3 ст. 297 КК України у виді 4 років позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р., призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком від 20.08.2019р., тобто з 10.12.2019р.; - за ч. 2 ст. 185 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати покарання, призначене за цим вироком та за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2019р., визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
В мотивах апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, востаннє вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р. за ч. 3 ст. 185 КК України, який було змінено ухвалою Львівського апеляційного суду Львівської області від 29.10.2019р. та засуджено його до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, а вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2019р. у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки визначено виконувати самостійно. Оскаржуваним вироком встановлено, що ОСОБА_7 злочини, передбачені ч. 3 ст. 297 та ч. 2 ст. 186 КК України, вчинив до набрання законної сили вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р., а злочини передбачені ч. 2 ст. 185 КК України обвинуваченим вчинено, як до так і після вказаного вироку суду. Разом з тим, враховуючи те, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р. вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2019р. у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки визначено виконувати самостійно, злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України (епізоди 28.11.2019р., 29.11.2019р., 03.12.2019р. та 04.12.2019р.) вчинено ОСОБА_7 під час іспитового строку, встановленого вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2019р., водночас злочин, передбачений ч. 2 с. 185 КК України (епізод 23.04.2019р.) вчинено до вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р.
Вважає, що з урахуванням положень ч.4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003п. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також правового висновку об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 511/37/16-к, та встановлених обставин, суд першої інстанції повинен був спочатку визначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 297 та ч. 2 ст. 186 КК України за кожен злочин окремо та за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України. Після цього, слід було визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р. та зарахувати у строк покарання повністю або частково відбуте покарання за попереднім вироком. Надалі необхідно було визначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України та остаточно визначити покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2019р., який ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р. визначено до самостійного виконання, та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків.
Крім цього, прокурор звертає увагу на особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, злочини вчинив під час іспитового строку, та вважає, що ОСОБА_7 доцільно призначити більш суворе покарання. Суд першої інстанції при обранні міри покарання не у повній мірі врахував усі обставини, які характеризують особу ОСОБА_7 , те, що він тривалий час не працевлаштований та не зайнятий будь-якою суспільно-корисною працею, що призвело до призначення несправедливого за розміром покарання через його м`якість.
При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, обвинувачений заперечив проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи оскаржуване судове рішення законним та просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку не оспорюється.

Згідно вироку суду першої інстанції, свою вину обвинувачений у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на переконання колегії суддів, є вірною та в апеляційному порядку не оспорюється.
Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як передбачено ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Колегією суддів встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р. ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань до призначеного судом покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2019 року за яким міра покарання була призначена у вигляді 3 років позбавлення волі, і остаточно призначено міру покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р. вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р. відносно ОСОБА_7 змінено у частині призначеного покарання та засуджено ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, а вирок Жидачівського районного суду від 04.07.2019р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 2 роки, постановлено виконувати самостійно.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 засуджено за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно оскаржуваного вироку злочин, передбачений ч.3 ст.297 КК України ОСОБА_7 вчинив 23.04.2019р., тобто до попереднього вироку щодо нього, а саме вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 23.04.2019р., 28.11.2019р., 29.11.2019р., 03.12.2019р. та 04.12.2019р., тобто, як до так і після попереднього вироку щодо нього, а саме вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» , згідно яких за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Тобто, при призначені ОСОБА_7 покарання слід враховувати те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України вчинено ним після попереднього вироку щодо нього, а саме вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 вчинив 15.10.2019р.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 вчинив після вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., обґрунтовано врахувавши при цьому час постановлення цього вироку, а не набрання ним законної сили.

Так, відповідно до роз`яснень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.06.2020р. ( справа № 766/39/17) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.
За таких обставин, суд першої інстанції вірно призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 297 КК України, у подальшому на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р., визначив ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів.
Крім цього, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно призначивши покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, застосувавши норми ч. 1 ст. 70 КК України визначив йому покарання за сукупністю цих злочинів. А у подальшому, суд першої інстанції вірно врахував, що дані злочини було вчинено після попереднього вироку вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., а отже підставно застосував норми ст. 71 КК України та визначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю саме з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2019р., який є попереднім за часом вироком, та якій було змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.10.2019р. із визначенням ОСОБА_7 покарання, яке слід відбувати реально, а також із визначенням до самостійного виконання вироку Жидачівського районного суду від 04.07.2019р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, та у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він раніше судимий, наявність обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття та відшкодування завданої шкоди, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку та ухвалення апеляційною інстанцією нового вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, а отже таку слід залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.06.2020р. відносно ОСОБА_7 слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.06.2020р. відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: