Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2012/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

перекладача: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 06 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2020 року було залишено попередній запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою та продовжено його дію на 60 днів до 06 грудня 2020 року.

Своє рішення суд обґрунтував тяжкістю та характером злочинів, даними про особу обвинуваченого та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання дружини у м. Житомирі.

Вказує, що про порушення прав ОСОБА_6 , оскільки суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у його відсутність. Обвинувачений відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції у відсутність перекладача та захисника.

Вважає, що суд не вжив всіх заходів для забезпечення явки обвинуваченого в суд, а тому рішення суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Також, зазначає, що суд не врахував, те, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину, сім`ю, дружину, яка орендує житло в м. Житомирі.

На її думку, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 (спеціальне судове провадження) чи статтею 381 (спрощене провадження щодо кримінальних проступків).

Відповідно до положень ч. 1, 6 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Розгляд клопотання у відсуність підозрюваного, обвинуваченого можливий лише у випадку коли прокурором доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 08 жовтня 2020 року судом першої інстанції у відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 прийнято рішення про продовження йому строку тримання під вартою до 06 грудня 2020 року, при цьому обвинувачений 08.10.2020 року подав заяву в якій просив доставити його у зал суду та відмовився від проведення відеоконференції.

За таких обставин, на переконання колегії суддів при винесенні рішення щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Вказані порушення є істотними, а тому ухвала суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Що стосується доводів клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 то колегія суддів вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Так, в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні збройного нападу на інкасаторів, працівників правоохоронного органу, за попередньою змовою з невстановленими особами, спричинення вогнепальних поранень працівникам правоохоронного органу, при цьому він засуджувався у 2019 році за незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами, що вказує на серйозність обвинувачення та існування ризиків втечі обвинуваченого, перешкоджання кримінальному провадженню та продовження злочинної діяльності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого колегія суддів вважає, що існують обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою та враховує, те, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Враховуючи ці обставини, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні тяжких, а також особливо тяжкого злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі (ст. 348 КК), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, не має постійного місця проживання в м. Житомирі та Житомирській області, що підвищує ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду або повторного вчинення злочинів, оскільки він може змінити місце проживання, виїхати на непідконтрольну Україні територію або виїхати за межі країни та унеможливлює застосування менш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу апеляційний суд встановлює по 06 грудня 2020 рок, виходячи з вимог клопотання прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 жовтня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 06 грудня 2020 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримуються в Житомирській УВП №8 до 06 грудня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: