В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 15 травня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаїв, Миколаївської області, жительки АДРЕСА_1 , з професійно-технічної освітою, українки, громадянки України, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, відносно якої до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000010 від 24.01.2020 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.185 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше засудженого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 01.04.2014 року за ч.4 ст.70, ч.2 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років 7 місяців позбавлення волі; звільненого на підставі закінчення строку покарання 08.05.2019 року, має не зняту та непогашену судимість, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.185 КК України;
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він маючи не зняту та непогашену судимість, 19.05.2020 року приблизно о 00 годин 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, підбурений жагою до легкої наживи, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_6 , яка знаходилась в одній із кімнат будинку, вчинив крадіжку банківської карти «ПУМБ» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 .
Після чого ОСОБА_4 19.05.2020 близько 00:05 год. запропонував своїй співмешканці ОСОБА_3 вчинити крадіжку грошових коштів, наявних на банківській картці, на що остання погодилася. В подальшому вони на таксі поїхали до міста Жмеринка до банкомату по вулиці Богдана Хмельницького, 12, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою якого зняли грошові кошти у сумі 5400 гривень, після чого поїхали до міста Вінниці до магазину «Сільпо», де за допомогою викраденої банківської картки оплатили за продукти харчування в сумі 393 гривні. Знятими грошовими коштами розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 5 793 гривень.
Досудовим слідство дії, ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто у таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Також дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто у таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.2 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 25.06.2020 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених вище, а саме 19.05.2020 року біля 00:00 годин, будучи у себе в помешканні у нетверезому стані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу разом із ОСОБА_3 , підібрав картку яка випала з кишені куртки ОСОБА_6 а саме банківську картку «ПУМБ», що належала ОСОБА_7 . Після чого він запропонував своїй співмешканці ОСОБА_3 зняти гроші із викраденої картки, на що остання погодилася. В подальшому вони на таксі поїхали до міста Жмеринка до банкомату, де зняли грошові кошти у сумі 5400 гривень, а далі поїхали до Вінниці в магазин «Сільпо», де оплатили за продукти харчування в сумі 393 гривні, решту грошей витратили на власні потреби. Обвинувачений ОСОБА_8 виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме злочинів.
Також, обвинувачена ОСОБА_3 , будучи допитаною під час судового розгляду, в повному обсязі визнала свою провину в інкримінованому їй злочині, який передбачений ч.2 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 25.06.2020 року, щиро розкаялася, просила її суворо не карати. Суду показала, що злочин вчинила за обставин, викладених вище, а саме 19.05.2020 року біля 00:00 годин, будучи у в помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , відпочивала, тобто спала її розбудив співмешканець ОСОБА_4 , який сказав, що із кишені куртки ОСОБА_6 випала банківська картка «ПУМБ», яка належала ОСОБА_7 , а тому як вона знала код картки запропонував викрасти гроші, на що вона погодилася. В подальшому на таксі поїхали до міста Жмеринка до банкомату, де зняли грошові кошти у сумі 5400 гривень, а після поїхали до Вінниці в магазин «Сільпо», де оплатили за продукти харчування в сумі 393 гривні, всі викрадені гроші витратили на власні потреби. Обвинувачена ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевнила суд, що готова нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме злочинів.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_5 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_7 під час проведення підготовчого та судового засідання подала заяви по телефону, згідно яких просила підготовче судове засідання та судове засідання проводити у її відсутність, тому як участі приймати не бажає в зв`язку із сімейними обставинами. З приводу міри покарання обвинуваченим покладалася на розсуд суду.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, який передбачений ч.2 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 25.06.2020 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченних, вивчивши матеріали справи, що характеризують їх особи, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Слід зазначити, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Так, оцінюючи всі досліджені у судовому засіданні докази, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки) за попередньою змовою групою осіб, вчинено повторно, а тому їх дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинувачену.
Так, обвинувачена ОСОБА_3 на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, місцем проживання характеризується з задовільної сторони, матеріальну шкоду потерпілій фактично відшкодувала, вибачився перед потерпілою, з приводу міри покарання потерпіла сторона покладалася на розсуд суду. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена заступником начальника Жмеринського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області майором внутрішної служби ОСОБА_9 від 15.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше притягалася до адміністративної відповідальності, вчинила умисний злочин середньої тяжкості, проте щиро покаялася та активно сприяла розкриттю злочину, не одружена має на утриманні неповноліню дочку; на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Жмеринської ЦРЛ» та «Гніванської міської лікарні» не перебуває. Також, обвинувачена не заперечує злочинності своїх дій, розуміє, що вчинила злочин, але висловлює бажання до змін способу свого життя, заперечує можливість вчинення злочинів у подальшому. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку досудової доповіді, виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому поярдку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обовязків передбачених ст.76 КК України.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи ОСОБА_3 , соціально-психологічної характеристики останньої наданої працівником органу пробації, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вона щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, фактично усунула заподіяну злочином шкоду, з врахуванням думки потерпілої, а також беручи до уваги що на розгляді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області відносно неї знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000010 від 24.01.2020 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання й звільнення її на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за її поведінкою встановленням їй іспитового строку з покладенням на нею обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості та особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, давав правдиві покази відносно себе, чим активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини в справі, на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, негативно характеризується за місцем проживання, але вибачився перед потерпілою. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.
Також ,відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 .
З досудової доповіді, що складена заступником начальника Жмеринського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області майором внутрішної служби ОСОБА_10 від 15.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену судимість, вчинив умисний злочин середньої тяжкості, проте щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, не одружений; на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Жмеринської ЦРЛ не перебуває. За місцем проживання характеризується з негативної сторони, за останні 12 місяців неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як дуже високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий. Відповідно до висновку досудової доповіді, виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, враховуючи що обвинувачений був раніше засудженим вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.04.2014 року за ч.4 ст.70, ч.2 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років 7 місяців позбавлення волі; звільненого на підставі закінчення строку покарання 08.05.2019 року та має незняту та непогашену судимість, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_11 покарання в межах санкції інкримінованої статті, а саме позбавлення волі. Оскільки на думку суду за конкретних обставин, таке покарання буде відповідати його загальній меті, а застосування більш м`якшого покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства буде не достатнім для його виправлення.
Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_11 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, а саме: банківську картку, яка є власністю «ПУМБ» за № НОМЕР_1 , та передану на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити у розпорядженні останньої.
Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1