Справа № 991/8988/20
Провадження1-кс/991/9216/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника особи, що звернулась із скаргою - адвоката ОСОБА_3 , при розгляді скарги ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, поданої у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 18.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 343 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 від 08.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0000472 від 18.05.2018 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в якій просив скасувати зазначену постанову з огляду на невмотивованість підстав для закриття кримінального провадження, неефективність досудового розслідування.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 02.11.2020 р. провадження за вищезазначеною скаргою було відкрито.
Представник особи, що звернулась із скаргою адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав з викладених у ній підстав та просив задовольнити в повному обсязі.
Особа, рішення якої оскаржується, повідомлялась належним чином про дату, час та місце судового засідання, однак до суду не з`явилась, жодних заяв не надходило.
Відповідно до ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, ознайомившись із матеріалами скарги, заслухавши думку заявника, дійшов наступного висновку.
Згідно положень статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України».
У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними злочинами вважаються:
а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;
б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 КК.
Відповідно до ч. 2 статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
22 вересня 2019 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду" від 18.09.2019р. №100-ІХ.
Вказаним законом внесені наступні зміни до п.20-2 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК):
Підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань:
1) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду";
2) до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду", якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
З урахуванням викладеного вбачається, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно конкретних корупційних злочинів передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо дотримані нижчевикладені умови:

1)наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України»;

2)відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до 22 вересня 2019 року та досудове розслідування здійснюється Національним антикорупційним бюро України або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або
3)відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після 22 вересня 2019 року (при цьому відсутні прив`язка до конкретного органу досудового розслідування, який повинен в цьому випадку здійснювати досудове розслідування в такому кримінальному провадженні).

Відтак, факт здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками корупційного кримінального правопорушення не є беззаперечною умовою для віднесення розгляду відповідної справи (скарги/клопотання) до підсудності Вищого антикорупційного суду, якщо відсутні і інші вищезазначені умови/критерії визначення предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.
Частиною 1 статті 5 КПК України встановлено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК на суддів, слідчих суддів, прокурорів керівників органів досудового розслідування, слідчих, інших службових осіб органів державної влади покладається обов`язок неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною, вимог інших актів законодавства, що є реалізацією принципу законності.

Таким чином, системне тлумачення ч. 1 ст. 33-1 та п.20-2 розділу XI "Перехідні положення" КПК доводить до висновку про неприпустимість виходу за межі тієї підсудності, яка є безсумнівною, з огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема законність та верховенство права, однією зі складових якого є принцип юридичної визначеності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінально-процесуальному аспекті, «суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, «не встановлений законом» у розумінні статті 6 § 1». Відповідну позицію зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Richert v Poland» (п. 41).
З огляду на зазначене, розгляд судом, зокрема, Вищим антикорупційним судом, справ, які не належать до його підсудності, є порушенням правил підсудності, що суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Вихід за ці межі підсудності Вищого антикорупційного суду, які встановлені статтею 33-1 Кримінального процесуального кодексу України та п. 20-2 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України та є безсумнівними, суперечитиме загальним засадам кримінального провадження і вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до витягу з ЄРДР станом на 10.11.2020 р. відомості про кримінальні правопорушення у кримінальному провадженні № 0000472, в межах якого ОСОБА_4 оскаржує постанову детектива про закриття кримінального провадження, внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 травня 2018 року, тобто, до набуття чинності вищезазначеним Законом (до 22 вересня 2019 року).
Відповідно до листа уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві від 10.11.2020 р. та витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000472 від 18.05.2018 р. вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000472 від 18.05.2018 р. здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві.
Вказане дає підстави зробити висновок, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472, непідсудне Вищому антикорупційному суду, оскільки не відповідає критеріям, визначеним у пункті 20-2 розділу XI "Перехідні положення" КПК України, а саме, - відомості щодо кримінального провадження № 0000472 від 18.05.2018 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до 22 вересня 2019 року та досудове розслідування у кримінальному провадженні не здійснюється Національним антикорупційним бюро України та не закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а тому розгляд вказаної скарги та прийняття рішення за результатами її розгляду не відноситься до компетенції Вищого антикорупційного суду і суд не може прийняти рішення за такою скаргою з урахуванням положень ч.1 ст.5 КПК України.
З огляду на ту обставину, що при розгляді даної скарги слідчим суддею було встановлено, що скарга ОСОБА_4 не підсудна Вищому антикорупційному суду, однак ухвалою Вищого антикорупційного суду від 02.11.2020 р. провадження за вищезазначеною скаргою було відкрито, слідчий суддя приходить до висновку, що належним процесуальним рішенням у даному випадку є закриття провадження за даною скаргою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись п.20-2 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 5, 9, 33-1, 303-304, ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження за скаргою ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, поданої у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 18.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 343 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6