ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/537/20 Справа № 705/1723/20 Категорія: ст. 82 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 присутнього в режимі

відеоконференцзв`язку в приміщенні ДУ

«Старобабанівська ВК №92 »

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2020 року, якою залишено без розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 08.05.2020 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2020 року клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання залишено без розгляду, оскільки засуджений в судовому засіданні просив таке клопотання залишити без розгляду з підстав неправильного його складення.

Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив задовольнити його клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким. Вказує, що став на шлях виправлення, не має порушень та має заохочення.

Заслухавши суддю доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 про необхідність задоволення його апеляційної скарги із вказаних у ній підстав, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , думку представника Старобабанівської ВК №92 ОСОБА_8 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року за № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, із врахуванням того, що засуджений ОСОБА_7 в суді першої інстанції просив клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без розгляду, прийняв вірне рішення, про залишення без розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 , оскільки ним дійсно не вірно складено вказане клопотання.

При цьому, в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 , немає посилань щодо виправлення вказаних недоліків.

Крім того, що стосується апеляційної скарги по суті, то на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 не навів переконливих доводів щодо того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, з матеріалів провадження, зокрема характеристики, вбачається що за період відбування покарання у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» м.Чернігова засуджений ОСОБА_7 характеризувався посередньо. Режим утримання не порушував. До праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.

З 16.12.2018 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівській виправній колонії (№92)». За час відбування покарання характеризувався посередньо. Режим відбування покарання не порушував. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Стягнень не має. Має 1 заохочення.

На виробництві установи не працевлаштований, за відсутністю бажання. До роботи ставиться негативно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Не виконує роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться негативно. Не бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу. Соціальні зв`язки на волі втрачені. У скоєному злочині розкаюється.

Має заборгованість за виконавчими листами в сумі 1720 грн., які не відшкодовано.

Таким чином, оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не вбачає того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, виходячи з положень ст.82 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року за № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінального процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2020 року, якою залишено без розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :