Ухвала

іменем України
26 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 1-118/11

провадження № 51-5706 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4 та 5 ч. 2, ч. 3 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК; вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Всупереч положенням п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у поданій касаційній скарзі не вказано, які судові рішення оскаржуються.
Як убачається з її змісту засуджений не погоджується з ухвалою місцевого суду щодо повернення його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та ухвалою апеляційного суду про повернення апеляційної скарги на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК.
Разом з тим, засудженим не враховано положень ст. 424 КПК, якою передбачено рішення, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Також скаржник у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, яке, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Проте, стверджуючи про незаконність ухвали суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 не зазначає яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції, прийнявши рішення про повернення апеляційної скарги.
При цьому, за результатами розгляду касаційної скарги, суд касаційної інстанції

у відповідності до вимог статті 436 КПК має право: залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, скаржник просить зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження за нововиявленим обставинами та поновити припущені ним строки, що не узгоджується зі змістом статті 436 КПК.
Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених ст. 427 КПК,

є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
При цьому, Суд роз`яснює засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3