Справа № 643/8501/17
Провадження № 1-в/643/389/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові клопотання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2017 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, щодо зниження покарання до максимальної межі встановленого санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 ,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтовано тим, що у зв`язку зі змінами у законодавстві про кримінальну відповідальність виникла необхідність у приведенні вироку Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2017року у відповідність до таких змін.
В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились. Інспектор Московського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Прокурор ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Засуджений в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Вироком Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2017року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушеньня, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. З 25.10.2017року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Московському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області.
У поданні порушується питання приведення вироку Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2017року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 .
Як слідує з подання органу пробації, його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. При цьому орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить замінити засудженому ОСОБА_5 призначене покарання. Відтак подання не містить і мотивів з яких виходив орган пробації звертаючись до суду з вказаним поданням.
За приписами ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
У відповідності до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
За ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.
Однак згідно вироку Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2017 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
З огляду на викладене, враховуючи правила ч. 3 ст.74 КК України та положення Закону №2617-VIII про внесення змін до ч. 2 ст. 309 КК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав приведення вироку суду від 11.09.2017року у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII, оскільки міра покарання призначена ОСОБА_3 не перевищує санкцію нового закону, яка визначена ч. 2 ст.309 КК України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, іспитовий строк відносно ОСОБА_3 закінчився 11.09.2020 року та 14.09.2020 р. до суду подано відповідне подання про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання органу пробації.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 26, 372, 535, 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2017 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, щодо зниження покарання до максимальної межі встановленого санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1