пр.№ 1-о/464/2/20
УХВАЛА

12 листопада 2020 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 07.11.2014 у справі №1319/10922/2012 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України за нововиявленими обставинами,

встановив:

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м. Львова від 07.11.2014 у справі №1319/10922/2012, яким останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Зазначив, що основним доказом його винуватості слугував акт позапланової документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ССЗШ №93 м. Львова від 10.07.2012. При цьому, у задоволенні клопотань сторони захисту про призначення судово-економічної експертизи слідчим та судом було відмовлено. Разом з тим, в ході розгляду цивільної справи за позовом Львівської місцевої прокуратури №1, поданого в інтересах Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином, проведено судово-економічну експертизу, якою встановлено, що дослідженням поданих документів та матеріалів справи не надається за можливе підтвердити документально та встановити, якими нормативами підтверджується заявлена у позовних вимогах вартість комунальних послуг теплопостачання, спожитих громадською організацією «Агенство краси і здоров`я» за період з 01.12.2006 по 30.01.2012, встановлена актом документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ССЗШ І-ІІІ ступенів №93 м. Львова №19-38/80 від 10.07.2012. Допитана в ході розгляду цивільної справи головний державний фінансовий інспектор ДФІ ОСОБА_7 не змогла пояснити, яким методом та на підставі яких документів визначила суму шкоди, завданої злочином. У зв`язку з наведеним, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30.08.2017 у задоволенні вищевказаного позову було відмовлено. Таким чином, розмір шкоди не міг бути встановленим на підставі вищевказаного доказу акту ревізії, а такий є штучно створеним доказом, який не містить посилань на жодний первинний документ, на жодну з відомих застосовуваних методик. Вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення кримінальної справи, існували на момент ухвалення вироку та не були відомі ОСОБА_6 та суду. Такі обставини стали відомі лише в процесі розгляду справи про стягнення завданої злочином шкоди, у зв`язку з чим є нововиявленими.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_5 заяву підтримали з підстав, що в такій викладені.

Прокурор ОСОБА_3 , представник потерпілого ОСОБА_8 проти задоволення заяви заперечили, вважають, що наведені ОСОБА_6 обставини не є нововиявленими, оскільки акт ревізії був предметом дослідження під час судового розгляду кримінальної справи. Просили суд заяву залишити без задоволення.

Заслухавши учасників розгляду, оглянувши матеріали заяви, кримінальної справи та цивільної справи про відшкодування шкоди, завданої злочином, судом встановлено наступне.

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07.11.2014 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, призначено відповідне покарання та звільнено від такого на підставі акту амністії. В решті обвинувачення ОСОБА_6 виправдано. Такий вирок не оскаржувався та набрав законної сили.

Відповідно до вказаного вироку винуватість ОСОБА_6 підтверджена серед іншого актом позапланової документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ССЗШ №93 м. Львова від 10.07.2012, згідно з яким навчальний закладом безпідставно покрито вартість спожитих ГО «Агенство краси та здоров`я» та СК «Сьогун» комунальних послуг на загальну суму 68293,77 грн., чим завдано шкоду на вказану вище суму.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30.08.2017 у справі №464/5068/15-ц відмовлено у задоволенні позову Львівської місцевої прокуратури №1, поданого в інтересах Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої вищевказаним злочином.

Згідно з вищевказаним рішенням, однією з підстав для відмови у задоволенні позову зазначено те, що у вищевказаному акті перевірки (ревізії фінансово-господарської діяльності) відсутня методика проведення розрахунку завданої шкоди, що позбавляє можливості здійснити розрахунок за період з 01.10.2009 по 30.04.2012.

Так, в ході розгляді цивільної справи експертом Львівського НДІСЕ ОСОБА_9 проведено судово-економічну експертизу (висновок №2632 від 06.03.2017), якою встановлено, що дослідженням наданих документів та матеріалів справи не надається за можливе підтвердити документально та встановити, якими нормативами підтверджується заявлена у позовних вимогах вартість послуг теплопостачання, спожитих громадською організацією «Агенство краси і здоров`я за період з 01.12.2006 по 30.01.2012, встановлена за актом документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ССЗШ І-ІІІ ступенів №93 м. Львова №19-38/80 від 10.07.2012.

Іншою підставою для відмови у задоволенні позову був сплив позовної давності щодо вимог за період з 01.10.2006 по 30.09.2009.

Таким чином, враховуючи положення ст. 267 ЦК України, позовні вимоги за період з 01.10.2006 по 30.09.2009 знайшли своє підтвердження, однак щодо таких сплила позовна давність, що зумовило відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. В іншій частині позовних вимог такі не знайшли свого підтвердження.

Допитаний в ході розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами як свідок експерт ОСОБА_9 дав показання про те, що акт документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ССЗШ І-ІІІ ступенів №93 м. Львова №19-38/80 від 10.07.2012 не містить посилання на первинні документи, з тексту акту не було зрозуміло механізму розрахунків, тому в ході експертизи ним не підтверджено та не спростовано розмір зазначеної в такому акті шкоди. На запитання про те, чи може свідок ствердити, що акт ревізії містив недостовірний висновок вказав, що такого стверджувати як експерт не міг, а лише зазначає, що акт ревізії не містить достатнього обґрунтування викладеного висновку.

Відповідно до положень ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до пунктів 4, 5 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК, у першу чергу, зі ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах.

У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 1-9/2004 (провадження № 51-3868км19); постанова Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 315/793/16-к (провадження № 51-3062 км 19); постанова Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 688/1549/17 (провадження № 51-8655км18); ухвала Верховного Суду від 03.02.2020 у справі №357/6431/19 (провадження №51-5111 ск 19)).

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені заявником як нововиявлені, безумовно були та могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, на час судового розгляду кримінальної справи, оскільки акт документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ССЗШ І-ІІІ ступенів №93 м. Львова №19-38/80 від 10.07.2012 був одним з досліджених судом доказів, яким разом з іншими доказами підтверджено винуватість особи у вчиненні злочину.

Крім цього, ознак штучного створення доказу належним чином не підтверджено. Експерт ОСОБА_9 , допитаний в ході розгляду заяви як свідок, не підтвердив та не спростував правильність акту вищевказаної ревізії.

Також судом взято до уваги ту обставину, що однією з підстав відмови у задоволенні позову про відшкодування завданої злочином шкоди був сплив позовної давності щодо позовних вимог за період з 01.10.2006 по 30.09.2009. Однак відмова у задоволенні позову за спливом позовної давності можлива лише у випадку обґрунтованості позовних вимог у відповідній частині.

Беручи до уваги викладене, заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 459, 462, 466, 467 КПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 07.11.2014 у справі №1319/10922/2012 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1