ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/412/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-кп/817/412/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.10.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263,ч.4 ст.187,п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.10.2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 грудня 2020 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати, визначивши йому більш мякий запобіжний захід.

Вказує на неврахування судом при прийнятті рішення сталої практики ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, які згідно з якими при вирішенні питання щодо продовження особі найсуворішого виду запобіжного заходу необхідно розглянути можливість обрання альтернативного запобіжного заходу.

Посилається на порушення судом вимог п.3 ст.5 Конвенції, при цьому наводить практику ЄСПЛ, зокрема, п.60 рішення ЄСПЛ у справі Єлоєв проти України, у відповідності до якого після спливу певного проміжку часу існування лише обгрунтованої підозри не може бути підставою для позбавлення особи свободи, оскільки судові органи повинні навести інші обставини для продовження тримання її під вартою, а також те, що обгрунтованість застосування запобіжного заходу повязаного з обмеженням права особи на особисту свободу має піддаватись судовому контролю через певні проміжки часу. Вважає що судом ретельно не проаналізовано матеріалів провадження, що підтверджують факт не зменешення ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу, зокрема, їх відсутність, а лише автоматично винесено шаблонну ухвалу.

Зазначає, що на його користь діє презумція залишення на свободі.

Також вказує, що у період дії запобіжного заходу у виді тримання під ватрою погіршується його стан здоровя, що залишається поза увагою суду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який проти задоволення апеляції заперечив, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності рішення ЄСПЛ у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє увязнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим суддею прийнято рішення з дотриманням вищезазначених вимог міжнародного законодавства та положень ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

На розгляді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебувають матеріали кримінального провадження, досудове розслідування якого проводилось СУ ГУНП в Хмельницькій області №000168 від 10.10.2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушення, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду під час підготовчого судового засідання продовжено обвинуваченому у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263,ч.4 ст.187,п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 грудня 2020 року.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що обгрунтована причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується направленнням до суду щодо обвинувального акту, при цьому врахував що питання доведеності чи недоведеності вини є прерогативою суду, який розглядатиме провадження по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини під час його розгляду по суті. При цьому слід зауважити, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які вирішуються під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, суд встановив наявність обставин, які вказують на достатніх підстав вважати, що ризики того що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування не зменшились та продовжують існувати, виходячи з того що він обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, в тому числі особливо тяжких, за які законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, судовий розгляд провадження не розпочато, а тому існує ймовірність впливу обвинуваченим на свідків з метою зміни своїх показань, які вони надавали на досудовому слідстві та на які не може посилатись суд у вироці з огляду на приницип безпосердності дослідження доказів у суді, врахувавши обставини передбачені ст.178 КПК України щодо особи обвинуваченого, його соціальних звязків, стану здоровя, майнового та сімейного стану, а також неможливість завершення судового розгляду вказного провадження до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження тримання під вартою колегія суддів вважає правильним висновок місцевого щодо неможливості застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти настанню існуючих ризиків.

З огляду на вищенаведене, доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також можливість застосування до нього більш мякого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Перевіряючи доводи апелянта про неврахування судом при продовженні запобіжного заходу незадовільного стану його здоров`я, колегія суддів виходить з того, що чинним законодавством гарантована та передбачена можливість надання особам, що перебувають під вартою, належної медичної допомоги та стаціонарного лікування в спеціалізованих закладах МОЗ з орієнтовного переліку, де керівництвом установи попереднього увязнення забезпечується цілодобова охорона особи, узятої під варту.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що судом при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а рішення місцевого суду без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194,199, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.10.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді