ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1680/20 Номер провадження 11-сс/814/966/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000536, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України -.

Накладено арешт на майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю Глобинський переробний завод», шляхом заборони відчуження власнику.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя вказав, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а тому незастосування арешту може призвести до його відчуження.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою- відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобинський переробний завод».

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, яким підтверджувався би факт наявності у гр. ОСОБА_11 будь-яких прав, в тому числі, права на користування квартирою АДРЕСА_2 як на момент смерті її матері ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 так і на момент приватизації.

При цьому, станом на момент приватизації за ОСОБА_11 , було закріплене право користування іншим житлом, що підтверджуються:

- рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради № 179 від 30.09.2014року « Про розгляд звернення служби у справах дітей Глобинської РДА по питанню закріплення права користування житлом за дитиною-сиротою ОСОБА_11 » (а.с. 12);

- зверненням служби у справах дітей Глобинської РДА до Глобинського міського голови від 29.09.2014 року про закріплення права користування та місця реєстрації ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- копією заяви ОСОБА_11 до начальника служби у справах дітей Глобинської РДА від 10.09.2014 року про закріплення за нею права користування будинком АДРЕСА_3 , так як будинок АДРЕСА_4 знаходиться в аварійному стані та розміщений в промисловій зоні, що може негативно вплинути на стан її здоров`я.

Станом на 20 березня 2015 року, тобто на момент прийняття рішення виконавчим комітетом Глобинської міської ради Полтавської області про приватизацію, єдиним хто фактично проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 був ОСОБА_13 , що підтверджується наданою до заяви про приватизацію довідкою про склад сім`ї наймача квартири (копія довідки додається).

Таким чином, право на житло ОСОБА_11 не могло бути порушене під час здійснення приватизації квартири АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_11 не проживала в зазначеній квартирі та не була в ній зареєстрована з 2011 року, а на підставі її власної заяви за нею було закріплено інше житло, в якому вона і була зареєстрована на момент приватизації спірної квартири.

Крім того, слідчим суддею залишено поза увагою що клопотання про арешт майна подано неналежним суб`єктом.

ТОВ «Глобинський переробний завод» не є стороною у кримінальному проваджені № 0000536 зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23.09.202 року, а є лише власником (добросовісним набувачем) квартири АДРЕСА_2 , яку воно придбало за договором купівлі-продажу зареєстрованим в реєстрі за № 1713 від 20.12.2016 року. Отже при зверненні з клопотанням про накладення арешту на його майно, Товариство набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи клопотання подане слідчим.

Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представник власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала у повному обсязі подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ч.5 ч.6 ст. 170 КПК України: у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000536 від 23 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, по факту того, що невстановлені особи діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, замовчуючи наявність у ОСОБА_11 права на приватизацію нерухомого майна, з метою протиправного обернення на свою користь квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до виконавчого комітету Глобинської міської ради з заявою про приватизацію майна, яке в подальшому було приватизовано та відчужено.

Слідчий суддя, розглянувши зазначене клопотання прийшов до висновку, про необхідність у накладенні арешту на майно, що належить ТОВ "Глобинський переробний завод" у зв`язку з тим, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а тому незастосування арешту може призвести до його відчуження.

Втім, апеляційний суд вважає даний висновок слідчого судді необґрунтованим, оскільки станом на момент приватизації за ОСОБА_11 , було закріплене право користування іншим житлом, що підтверджуються:

- рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради № 179 від 30.09.2014року « Про розгляд звернення служби у справах дітей Глобинської РДА по питанню закріплення права користування житлом за дитиною-сиротою ОСОБА_11 » (а.с. 12);

- зверненням служби у справах дітей Глобинської РДА до Глобинського міського голови від 29.09.2014 року про закріплення права користування та місця реєстрації ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- копією заяви ОСОБА_11 до начальника служби у справах дітей Глобинської РДА від 10.09.2014 року про закріплення за нею права користування будинком АДРЕСА_3 , так як будинок АДРЕСА_4 знаходиться в аварійному стані та розміщений в промисловій зоні, що може негативно вплинути на стан її здоров`я.

Станом на 20 березня 2015 року, тобто на момент прийняття рішення виконавчим комітетом Глобинської міської ради Полтавської області про приватизацію, єдиним хто фактично проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 був ОСОБА_13 , що підтверджується наданою до заяви про приватизацію довідкою про склад сім`ї наймача квартири.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , був накладений слідчим суддею за відсутності достатніх підстав для цього.

Крім того, колегія судів вважає слушними доводи представника власника майна про те, що в даному випадку на підставі вимог ч.2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про накладення арешту на майна третьої особи може звернутись лише прокурор.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000536, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року про арешт майна, скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000536, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України про арешт на майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4