Провадження № 1-кп/344/29/20
У Х В А Л А

05 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд в складі головуючої-судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст.305 ч.3, ст.307 ч.3, ст.311 ч.3, ст.313 ч.3, ст.317 ч.2 КК України, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст.305 ч.3, ст.307 ч.3, ст.311 ч.3, ст.313 ч.3 КК України, ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст.305 ч.1, ст.305 ч.3, ст.309 ч.1, ст.311 ч.3 КК України, ОСОБА_13 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст.305 ч.3, ст.311 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор в судовому засідання подав письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів з визначенням розміру застави в межах 300 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян, мотивуючи його тим, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає його необґрунтованим, вказує на недоведеність наведених в клопотанні прокурора ризиків, які нічим не підтверджені та відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 просить відмовити в клопотанні прокурора, вважає наведені ризики необґрунтованими.

Обвинувачені ОСОБА_11 підтримує думку захисника, просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_10 вважає клопотання прокурора необґрунтованим та безпідставним, просить відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, наявні в розпорядженні суду з цього приводу, колегія суддів звертає увагу, що на даний час судове провадження ще не розглянуто.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України, обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Оцінивши в сукупності обставини, визначені ст.178 КПК України, необхідні для врахування при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не здатний забезпечити процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме щодо можливості переховування обвинувачених від суду, незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні, котрі ще не допитані в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважає, що застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у виді тримання під вартою слід продовжити.

При цьому, судом досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано та не зазначено про їх існування.

Крім того, в клопотаннях прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених, зазначено про необхідність визначення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застави в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, однак, на переконання суду, виключно застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави в межах 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинувачених від суду.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Обставини, що слугували підставою застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що судове провадження ще не розглянуто, ризики викладені у попередніх ухвалах суду про обрання та продовження запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, колегія суддів вважає за необхідне продовжити по відношенню до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки інший запобіжний захід, зокрема більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, особисте зобов`язання чи особиста порука, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Крім того суд зауважує, що запобіжний захід обвинуваченим тримання під вартою застосовано з визначенням розміру застави, яка може бути внесена як обвинуваченими так і іншою особою в будь-який момент під час розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.176-178, ст.ст.183, 194, ст.331, ст.ст.369-372 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави задоволити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до 03 жовтня 2020 року включно, з визначенням застави в межах 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 200 (двісті десять тисяч двісті) гривень.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до 03 жовтня 2020 року включно, з визначенням застави в межах 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 200 (двісті десять тисяч двісті) гривень.

Копію ухвали для виконання направити керівнику Івано-Франківської установи виконання покарань №12 та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3