печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 25 вересня 2014 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000967,

В С Т А Н О В И В :

17.10.2019 до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, захисник просив слідчого суддю:

поновити строк адвокату ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на подання скарги на постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 25 вересня 2014 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000967;

визнати незаконною та скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 25 вересня 2014 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000967.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості. Окрім того, вказує, що відсутні будь-які правові підстави для зупинення досудового розслідування, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_7 мало місце вручення повідомлення про підозру у процесуальний спосіб, передбачений ст. 278 КПК України.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.
Прокурор та слідчийв судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечували та просили відмовити у задоволенні скарги, з огляду на вмотивованість та законність винесеного процесуального рішення.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею здійснювалась.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Частиною 2 статті 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Встановлено, що Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000967 від 24.09.2014 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 375 КК України.
Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.
Постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 02 липня 2014 року в рамках кримінального провадження № 0000967 ОСОБА_7 оголошено в розшук.
Постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 25 вересня 2014 року досудове розслідування кримінального провадження № 0000967 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
Так, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та в даному конкретному випадку зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Так, при дослідженні матеріалів провадження слідчим суддею встановлено, що про винесення постанови про зупинення досудового розслідування стороні захисту стало відомо із засобів масової інформації 15.10.2019, та зі скаргою до суду адвокат ОСОБА_6 звернулася 17.10.2019.
При зверненні до слідчого судді з даною скаргою, адвокат долучила до матеріалів скарги документи, які підтверджують повноваження відповідно до ч. 1 ст. 50 України, а відтак слідчий суддя відноситься критично до твердження сторони обвинувачення про відсутність повноважень у адвоката ОСОБА_6 на здійснення захисту ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000967.

Наряду з вказаним, слід зазначити, що приписами кримінального процесуального законодавства передбачено, що встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Відтак вказана скарга подана уповноваженою особою, у визначений законом спосіб та з дотриманням строків на звернення до слідчого судді з метою оскарження такого рішення.
Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Стаття 280 КПК України, передбачає підстави та порядок зупинення досудового розслідування по кримінальному провадженню і вказує на те, що досудове розслідування може бути зупинено після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.
До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Аргументуючи висновок про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні у вказаній постанові сторона обвинувачення посилається на не встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 , який оголошений в розшук.
Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного у кримінальному провадженні після отримання належним чином повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.
Разом з тим, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів скарги та кримінального провадження встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у спосіб та порядок, передбачений ст.ст.278, 135, 136 КПК України.
Так, із копії письмового повідомлення про підозру від 07.05.2014 року не вбачається підпису ОСОБА_7 про отримання повідомлення про підозру від 07.05.2014 року.
В подальшому, 22.07.2014 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 та пам`ятка про процесуальні права і обов`язки підозрюваного були вручені матері останнього ОСОБА_9 .
Слід зазначити, що матір підозрюваного не наділена ані Законом, ані процесуальними повноваженнями вручати повідомлення про підозру своєму сину, обізнаність матері про наявність кримінального провадження, отримання процесуальних документів не є підставою для невиконання вимог кримінально процесуального законодавства щодо порядку вручення повідомлення про підозру.
В даному конкретному випадку, вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення матері підозрюваного не можна сприймати як належне повідомлення такої особи, оскільки доказів б які б могли переконати вільного спостерігача, що таке повідомлення в подальшому було вручено особисто, в даному випадку ОСОБА_7 , слідчому судді не надано.
Між тим, до зупинення даного кримінального провадження, органом досудового розслідування жодних дій, спрямованих на розшук ОСОБА_7 вчинено не було, в тому числі й через те, що останній жодним чином не переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки навіть про наявність існуючого повідомлення про підозру, з огляду на її невручення йому стало відомо через засоби масової інформації. Вказаний факт представником сторони обвинувачення, який був присутній у судовому засіданні спростовано не було.
Положення статті 280 КПК України, з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, передбачає повне та всебічне дослідження на дату зупинення провадження у справі всіх обставин кримінального провадження, виявлення обставин, які викривають, чи виправдовують підозрюваного, встановлення належними та допустимими доказами факту заподіяння збитків від вчинення дій службовою особою, їх розмір.
Згідно з положеннями ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Зупинене досудове розслідування також відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування. Відомості про відновлення досудового розслідування вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, із досліджених в ході розгляду скарги матеріалів доданих до скарги встановлено, що ОСОБА_7 проживає на території Російської Федерації, тобто місцезнаходження підозрюваного є відомим, а відтак слідчий суддя приходить до переконання, що підстави для зупинення досудового розслідування перестали існувати.
В прийнятій стороною обвинувачення постанові відсутні посилання на те, яким чином орган досудового розслідування прийшов до висновку про те, що підозрюваний переховується від органу досудового слідства, та які дії вчинив слідчий для з`ясування обставин відсутності ОСОБА_7 .
Наряду з вказаним, відповідно до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Між тим, зі змісту постанови не вбачається, що до зупинення даного кримінального провадження, органом досудового розслідування вчинялися конкретні дії, що спрямовані на розшук та відповідне повідомлення ОСОБА_7 про те, що відносно останнього здійснюється досудове розслідування, в рамках якому останньому складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.
Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги не дотримано.
Разом з тим, аналізуючи зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя звертає увагу на те, що в ній не вказані підстави для зупинення кримінального провадження. При її постановленні слідчий обмежився виключно цитуванням фабули кримінального провадження та вказівкою на те, що на даний час у кримінальному провадженні слідчим виконані всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе без участі підозрюваного, а тому досудове розслідування слід зупинити, тобто цитуванням ч. 2 ст. 280 КПК України.

Тобто оскаржувана постанова є немотивованою та, наряду з іншими порушеннями вимог КПК України, такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.
Окрім вказаного, із досліджених в ході розгляду скарги матеріалів, доданих до скарги встановлено, що ОСОБА_7 проживає на території Російської Федерації, тобто місцезнаходження останнього є відомим.
На підставі вищевикладеного, враховуючи при цьому, що під час судового розгляду встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено не належним чином, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях дотримання загальних засад кримінального провадження, а також враховуючи, що в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та вмотивованість рішення сторони обвинувачення про зупинення досудового розслідування, приходжу до висновку, що таких не має та, як наслідок, вважаю за необхідне скасувати вищевказану поставу про зупинення досудового розслідування та зобов`язати сторону обвинувачення відновити досудове розслідування кримінального провадження № 0000967 щодо ОСОБА_7 .
Окрім цього, адвокат просить визнати оскаржуване рішення слідчого незаконним, проте кримінальним процесуальним законодавством не передбачено визнання незаконним рішення слідчого, оскільки, згідно з ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатом розгляду скарги може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити чи вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, а відтак у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 22, 24, 40, 93, 223, 280, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Поновити строк адвокату ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на подання скарги на постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 25 вересня 2014 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000967.

Скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 25 вересня 2014 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000967 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 25 вересня 2014 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000967.

В іншій частині вимог скарги залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1