ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/80/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000235 від 14.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

10.12.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199 КК України, які підтверджував наданими до клопотання доказами. Просив врахувати те, що ОСОБА_7 підозрюється, в тому числі, у вчинені тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років. Вказував на існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, на що вказує тяжкість вчиненого злочину; впливу на свідків, з якими не проведено усіх необхідних слідчих дій, а також на ОСОБА_11 , як виконавця злочину; вчинення іншого, насамперед аналогічного кримінального правопорушення, так як підозрюваний офіційно не працевлаштований та отримує дохід виключно від протиправної діяльності.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року відмовлено взадоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків у вигляді: заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 до 06:00 години; заборони спілкуватись з свідками, іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею при постановлені ухвали неповно та поверхово проведено розгляд клопотання слідчого, без всебічної оцінки обставин в їх сукупності, без наведення достатніх доводів про відсутність у провадженні підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилається на те, що ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст.199 КК України, що посягають на важливі соціальні відносини у суспільстві, зокрема на належне функціонування системи оподаткування, на порядок виробництва та обігу підакцизних товарів, крім іншого посягають на засади добросовісної конкуренції, а найважливіше, зазначені злочини можуть призвести до отруєння людей, тому можуть посягати на життя та здоров`я людей, як споживачів недоброякісної підакцизної продукції та призвести до негативних економічних наслідків - існує необхідність у разі визначення судом застави під час обрання запобіжного заходу встановити її максимальний розмір.
Вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_13 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою та беручи до уваги, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним підозрюваного, останній може переховуватись від органів досудового розслідування і суду впливати на свідків у провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що тяжкість даного кримінального правопорушення може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим застосування виняткового запобіжного заходу з метою забезпечення громадського спокою (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції») застосування запобіжного заходу є цілком виправданим.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, а також пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000235 від 14.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199 КК України.

04.12.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199 КК України, однак він відмовився від підписання повідомлення про підозру у присутності понятих.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Вирішуючи клопотання по суті слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням ризиків, доведених слідчим та прокурором та їх ступеня, однак недоведеністю застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, вважав можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, тобто відмовивши у задоволені клопотання слідчого.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199КК України, а саме незаконне зберігання з метою збуту, а також збут та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинене за попередньою змовою групою осіб; незаконне виготовлення алкогольних напоїв, вчинений за попередньою змовою групою осіб; зберігання, придбання, перевезення з метою використання та продажу товарів, збуті підроблених марок акцизного податку, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

КПК України не містить визначення терміну «обгрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст.199 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами слідчого судді щодо того, що прокурором не надано жодного доказу, який би вказував на вчинення ОСОБА_7 будь-якої дії зазначеної в диспозиції ч.1 ст.199 КК України оскільки відповідно до змісту письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 інкримінують дії передбачені ч.2 ст.199 КК України, а не ч.1 ст.199 КК України, як зазначено слідчим суддею. При цьому належить врахувати, що слідчим суддею не наведено з яких підстав він дійшов такого висновку, оскільки в судовому засіданні не були допитані свідки, які б свідчили протилежне від зазначеного у письмовому повідомленні про підозру, також слідчим суддею не були витребувані та досліджені матеріали кримінального провадження, які в наслідок дослідження могли б свідчити про необґрунтованість підозри за ч.2 ст.199 КК України та необґрунтовано відхилення висновку експерта №10/7/221СЕ-20, яким встановлено, що надані на дослідження марки акцизного податку України для маркування алкогольних напоїв не відповідають аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що такі висновки слідчого судді є передчасними, оскільки вони стосуються доведеності винуватості особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, хоча в межах дослідження обґрунтованості підозри при обранні запобіжного заходу достатньо встановлення відомостей щодо причетності особи до інкримінованих діянь.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі допиту свідка від 11.02.2020; протоколі добровільної видачі від 11.02.2020; протоколі огляду від 11.02.2020; висновку експерта № 10/7/62СЕ-20 від 13.02.2020; висновку експерта № 13/2/43СЕ-20 від 13.05.2020; протоколі про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 31.03.2020; протоколі про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 17.04.2020; протоколі про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 24.06.2020; протоколі про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 01.07.2020; протоколі обшуку за місцем мешкання від 03.06.2020; висновку експерта № 10/7/221СЕ-20 від 30.06.2020; протоколі обшуку за місцем мешкання ОСОБА_14 від 03.06.2020 транспортного засобу Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_15 ; протоколі обшуку за гаражного приміщення № НОМЕР_2 кооперативу Жигулі, розташованого за адресою с. Новоосинове, Куп`янського району, Харківської області від 03.06.2020; протоколі обшуку від 03.06.2020 транспортного зacoбy MERCEDES- BENZ SPRINTER 313, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2005 року випуску, які на праві приватної власності належить ОСОБА_15 ; висновку експерта № 13/2/147СЕ-20 від 25.08.2020; висновку експерта № 13/2/148СЕ-20 від 27.08.2020.
Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

Підозра, яка пред`явлена ОСОБА_7 , зокрема, у вчиненні тяжкого злочину об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Крім того, ОСОБА_7 відмовився отримувати повідомлення про підозру та не надав показань у якості підозрюваного тобто не співпрацює зі слідством, і ця обставина може додатково свідчити на користь доводів прокурора, щодо обґрунтованості ризиків, які він вважає наявними.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що наявний ризик вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень, оскільки у нього відсутнє офіційне джерело доходу. При цьому, не виключена можливість того, що, саме відсутність джерела доходу стало підставою для вчинення ОСОБА_7 умисних дій, за які йому оголошено підозру.

Колегія суддів бере до уваги особу підозрюваного, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений та має двох малолітніх дітей на утриманні, має постійне місце проживання, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення протиправних дій, згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють дії підозрюваного, пов`язаних з вище наведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, може бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо того, що слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде сприяти запобіганню зазначеним слідчим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на іншого підозрюваного чи свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Зважаючи на суспільний інтерес, щодо захисту здоровя громадян та встановлення порядку маркування товарів акцизними марками який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно підозрюваного не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів враховує матеріальний стан підозрюваного, який офіційно не працює, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце реєстрації, та не вбачає виключного випадку для призначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі, ніж передбачено п.3 ч.5 ст.182 КПК України, тому приходить переконання про необхідність встановлення розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.02.2021 року включно з застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, п.2 ч.3 ст.407, ст.ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року скасувати та постановити нову.

Задовольнити частково клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до 02 лютого 2021 року включно з застосуванням альтернативного запобіжного заходу - застави.
Строк затримання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Визначити суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 175 120 грн, яку можливо внести до спливу терміну тримання під вартою на відповідний розрахунковий рахунок Харківського апеляційного суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленої періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи;

- утримуватись від спілкування з ОСОБА_11 та свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора та зобов`язати його про прийняття даної ухвали повідомити близьких родичів підозрюваного.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді