Справа №162/529/20
Номер провадження 1-кп/162/62/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любешів кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.187 Кримінального кодексу України, а також клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ,-
встановив:
Любешівський районний суд 27 серпня 2020 року розпочав судовий розгляд кримінального правопорушення про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.187 Кримінального кодексу України.
Ухвалою Любешівського районного суду від 03 липня 2020 року запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою було продовжено на строк 60 днів по 31 серпня 2020 року включно.

В ході судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на те, що судовий розгляд провадження триває, а ризики, які були враховані перед цим судом під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились. При цьому звернув увагу на особу обвинуваченого, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, не має офіційного місця роботи, не має утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та певних зобов`язань. А тому, просив продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 60 діб.

Станом на 27 серпня 2020 року вказане кримінальне провадження не розглянуто по суті.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки строк тримання під вартою останнього, неодноразово продовжувався ухвалами суду та закінчується 31 серпня 2020 року, однак, ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час залишились незмінними.

Заслухавши доводи прокурора, який клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити, заслухавши думку потерпілої, яка просила суд змінити запобіжний захід, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити застосований запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оглянувши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На обгрунтування продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою прокурор вказав, що останній ухилятиметься від явки до суду, вчинятиме кримінальні правопорушення, впливатиме на потерпілу, свідків та очевидців.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та враховуючи, що потерпіла у данному кримінальному провадженні не заперечує щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки помирилась з обвинуваченим та вважає, що останній перестав бути небезпечним для неї, крім того посилання прокурора на те, що у випадку не застосування на обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній буде здійснювати тиск на потерпілу не заслуговує на увагу оскільки така була допитана судом в судовому засіданні щодо обставин даної кримінальної справи, у обвинуваченого ОСОБА_5 є родина, а саме: мати, брат та сестра, що свідчить про наявність певних соціальних зв`язків, будинок, в якому проживає обвинувачений належить його матері, прокурором не подані докази щодо можливого продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності, тому суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Відповідно до положення ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, оцінивши конкретні факти, розглянувши можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 інших запобіжних заходів як альтернативу тримання під вартою, суд приходить до переконання, що запобіжний захід у виді цілодобового арешту є достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та запобіганню його незаконного впливу на потерпілу та свідка у даному кримінальному провадженні чи вчинення іншого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107, 110, 181, 194, 314-316, 369, 372 КПК України, суд,-

постановив:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Підкормілля Любешівського району Волинської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці з 27 серпня 2020 року до 26 жовтня 2020 року включно і заборонити останньому цілодобово без дозволу суду залишати житло за вказаною адресою.

Строк дії цієї ухвали встановити до 26 жовтня 2020 року.

На цей же період, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: прибувати до Любешівського районного суду Волинської області за першою вимогою, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Копію ухвали направити для відома та виконання до Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, для відома в Державну установу "Маневицька виправна колонія (№42)", та вручити обвинуваченому ОСОБА_5 .

Згідно ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1