ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/988/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001390 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою суду задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на 60 діб. В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, максимальне покарання за який передбачає позбавлення волі строком до 6 років, не має законного джерела прибутку, може впливати на свідків у провадженні, а саме схилити їх до надання неправдивих свідчень та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2020 року та постановити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою - на нічний домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що доказів об`єктивного існування ризиків, які б виправдовували продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, прокурором в судовому засіданні не наведено. Крім того зазначає, що після першого обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 змінилися обставини, зокрема у обвинуваченого за час знаходження під арештом народилася дитина. До арешту ОСОБА_7 мав роботу, має постійне зареєстроване місце проживання, у обвинуваченого тяжко хворіє мати. Також, в справі немає безпосередніх очевидців скоєння ОСОБА_7 злочину, а тому ніяким чином впливати на цих невідомих свідків ОСОБА_7 не зможе, переховуватись від суду наміру в обвинуваченого не має, ОСОБА_7 готовий забезпечити належну процесуальну поведінку і повністю усвідомлює кримінально-правові наслідки невиконання ним обов`язків. Посилання суду в ухвалі від 07.08.2020 року на те, що ОСОБА_7 не має законного джерела прибутку, може впливати на свідків у провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, апелянт вважає такими, що не відповідають дійсності і суперечить наявним в матеріалах справи письмовим доказам. В ухвалі суду не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а підстава обрання відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу з врахуванням ступені тяжкості інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі, як вид покарання є незаконною. Крім того, ухвала суду в порушення вимог ст. 372 КПК України, не містить вказівки на порядок та строки її оскарження. Крім того, ОСОБА_7 оскаржена попередня ухвала Херсонського міського суду від 15.06.2020 року про продовження строку тримання від вартою, однак апеляційна скарга обвинуваченого не розглянута, чим порушено право ОСОБА_7 на захист, у зв`язку з тим, що 07.08.2020 року було розглянуто питання продовження строку дії обраного раніше запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у них.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29 червня 2019 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Строк дій запобіжного заходу періодично продовжувався ухвалами слідчих суддів, суду.

Востаннє цей строк продовжено оскаржуваною ухвалою на 60 дів, починаючи з 07.08.2020 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність цієї ухвали, колегія суддів виходить з наступного.

13.06.2019 року рішенням Конституційного Суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Таким чином, розгляд питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язком суду.

При цьому, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, на цій стадії судом не перевіряється, обґрунтованість підозри у вчиненні злочину оцінювалась слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, а оцінка доказів по суті висунутого обвинувачення відбувається у визначеному КПК порядку після їх дослідження в нарадчій кімнаті при постановленні вироку. На вказаному етапі провадження суд має оцінити наявність ризиків та доцільність застосування або продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу, тому доводи апеляційної скарги про недоведеність обвинувачення належними доказами, колегія суддів до уваги не приймає.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що встановлені судом ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України можливість переховування його від суду.

Ризики, передбачені п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - продовження злочинної діяльності та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, востаннє вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2017 року за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч.2, ч.7 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяці позбавлення волі, звільнився 17.01.2018 року по відбуттю покарання, має незняту та непогашену судимість, обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину не вздовж після звільнення з місць позбавлення волі, що негативно характеризує особу обвинуваченого як такого, що схильний до систематичної злочинної діяльності.

Доводи обвинуваченого та його захисника про наявність у ОСОБА_7 стійких соціальних зав`язків за таких обставин, коли він переважно перебуває в місцях позбавлення волі, є сумнівними, та відповідні докази щодо утримання ОСОБА_7 своєї матері або неповнолітніх дітей, в матеріалах відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на ігнорування судом практики ЄСПЛ, який у своїх рішеннях вказує, що сама по собі тяжкість обвинувачення не є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу, попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі тане може бути формою очікування обвинувального вироку, у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставним.

Слід наголосити, що у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, однак таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Суд першої інстанції вірно врахував дані про особу ОСОБА_7 , який має чисельні непогашені судимості, в тому числі за аналогічні злочини, що може зумовити переховування його від суду в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та продовження злочинної діяльності або перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Посилання апелянта на те, що в оскаржуваній ухвалі не вказано на порядок та строки її оскарження, як на підставу для визнання ухвали незаконною, є неприйнятним, оскільки підставою для скасування судового рішення є не будь-яке порушення вимог КПК України, а допущення судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Захисник є фахівцем в галузі права, отже достовірно обізнаний про порядок та строки апеляційного оскарження та реалізував це право, подавши на ухвалу апеляційну скаргу.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що апеляційним судом на час подачі апеляційної скарги не розглянута апеляційна скарга ОСОБА_7 на попередню ухвалу Херсонського міського суду від 15.06.2020 року про продовження строку тримання під вартою не стосуються предмета оскарження.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 діб, починаючи з 07.08.2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 01.09.2020 року ОСОБА_9