Провадження 1-кс/193/228/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 року смт.Софіївка

Слідчий суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , водія транспортного засобу ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Софіївського ВП Жовотоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 000267 від 08.11.2020 року за ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого Софіївського ВП Жовотоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 000267 від 08.11.2020 року за ч. 1 ст. 286 КК України, згідно якого просить накласти арешт на автомобіль «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ТОВ «АГРО ЛАЙТ», та на даний час перебуває на майданчику тимчасово затриманого транспорту Софіївського ВП Жовтоводського ВП в Дніпропетровській області в смт. Софіївка вул.. Карпенка, 10/а Софіївського району Дніпропетровської області.

В обгрунтування клопотання слідчий вказує, що 07.11.2020 року близько 14:00 год. в с. Вишневе по вул. Татарця Софіївського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,яка перебігала дорогу з ліва на право по ходу руху автомобіля, в невстановленому для цього місці.

По даному факту 08 листопада 2020 року було відкрито кримінальне провадження №0000267 за ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті ДТП ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого плеча зі зміщенням, ЗЧМТ, забій тазу, закритий перелом правого стегна, садна правого коліна. На даний час ОСОБА_7 перебуває на стаціонарному лікуванні у КП «Криворізька міська лікарня №8» КМР.

Тому для досягнення повноти, всебічності та неупередженості проведення досудового розслідування вищезазначеного факту, зокрема для отримання відомостей, котрі є необхідними для належної правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, у кримінальному провадженні необхідно провести додатковий огляд автомобіля «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 , провести трасологічну експертизу та експертизу технічного стану атомобіля, та для забезпечення недопущення будь-якого зміну технічного стану автомобіля і збереження слідів злочину автомобіля «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ТОВ «АГРО ЛАЙТ». Враховуючи вище викладене необхідно накласти арешт на автомобіль «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області за адресою: смт. Софіївка вул. Карпенка, 10/а Софіївського району, Дніпропетровської

області.

Слідчий у судовому засіданні просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання слідчого.

Представник власника майна щодо поданого клопотання заперечує.

Згідно ст.132 ч.2 КПК України, клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Вислухавши думку прокурора, слідчого, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.131 ч.2 п.7 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ст.132 ч.5 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ст.172 ч.2 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. З огляду на наведене суд вважає за доцільним проводити розгляд справи за відсутності інших учасників кримінального провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст.170 ч.2 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ст.170 ч.3 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ТОВ «АГРО ЛАЙТ»,.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між обставинами кримінального провадження та інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див.Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до норм глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких вноситься клопотання про накладення арешту, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі ст.ст. 170-173, 309, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Софіївського ВП Жовотоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 000267 від 08.11.2020 року за ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.
Передати на відповідальне зберігання власнику майна ТОВ «АГРО ЛАЙТ», автомобіль марки «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ТОВ «АГРО ЛАЙТ», який знаходяться на майданчику тимчасово затриманого транспорту Софіївського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Зобов`язати ТОВ «АГРО ЛАЙТ» надавати безперешкодний доступ до автомобіля марки «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ТОВ «АГРО ЛАЙТ», у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь-яких процесуальних, слідчих дій під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Зобов`язати ТОВ «АГРО ЛАЙТ» не вчиняти дії щодо ремонту та експлуатації автомобіля марки «УАЗ 3909» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ТОВ «АГРО ЛАЙТ», до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16 листопада 2020 року о 10 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1