Справа № 756/904/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 21.01.2021 у кримінальному провадженні, внесеного 14.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005608, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дрездена, Німеччини, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

13.11.2020, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_2 перебував за адресою АДРЕСА_3 , де на землі, під лавкою, побачив поліетиленовий пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору. Усвідомлюючи, що в даному пакеті може знаходитись наркотичний засіб, у ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон), для власного вживання, без мети збуту. Піднявши із землі зазначений поліетиленовий пакет, у якому знаходилася кристалоподібна речовина, ОСОБА_2 заховав його до шкарпетки, в які був одягнений в той вечір, тим самим незаконно, безоплатно, придбав та почав зберігати при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), для власного вживання без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_2 незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб, сів до автомобіля свого товариша на ім`я ОСОБА_4 , анкетні дані якого не пам`ятає, та поїхав місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , тим самим перевіз наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон).

Того ж дня, ОСОБА_2 , продовжуючи незаконно зберігати при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), за адресою: АДРЕСА_4 , приблизно о 19 год. 30 хв., був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених в обігу предметів чи речовин ОСОБА_2 , зізнався, що має при собі метадон. Після чого на місце події було викликано СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, та в ході проведення огляду ОСОБА_2 , добровільно надав працівникам поліції для вилучення з лівого кросівка один поліетиленовий пакети з вмістом кристалоподібної речовини світлого кольору, що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), який останній незаконно придбав, зберігав та перевозив для особистого вживання, без мети збуту.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучений в процесі огляду місця події та наданий на дослідження один - поліетиленовий пакети з вмістом кристалоподібної речовини світлого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса метадону (фенадону) у речовині становить 0,957 г.

Отже, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу, без мети збуту.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.

22 січня 2021 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у якому міститься клопотанням прокурора ОСОБА_6 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, до ОСОБА_2 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що 13.11.2020, точного часу не встановлено, ОСОБА_2 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де на землі, під лавкою побачив поліетиленовий пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору. Усвідомлюючи, що в даному пакеті може знаходитись наркотичний засіб, у ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон), для власного вживання без мети збуту. Піднявши із землі зазначений поліетиленовий пакет, у якому знаходилася кристалоподібна речовина, ОСОБА_2 заховав його до шкарпетки, в які був одягнений в той вечір, тим самим незаконно, безоплатно, придбав та почав зберігати при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено- метадон (фенадон), для власного вживання без мети збуту. В подальшому, ОСОБА_2 незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб, сів до автомобіля свого товариша на ім`я « ОСОБА_4 » (повні анкетні дані якого не пам`ятає) та поїхав до свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_4 , тим самим перевіз наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон).

Того ж дня, ОСОБА_2 , продовжуючи незаконно зберігати при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), за адресою: АДРЕСА_4 , приблизно о 19 год. 30 хв., був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених в обігу предметів чи речовин ОСОБА_2 , зізнався, що має при собі «метадон». Після чого на місце події було викликано СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, та в ході проведення огляду ОСОБА_2 , добровільно надав працівникам поліції для вилучення з лівого кросівка 1 (один) поліетиленовий пакети з вмістом кристалоподібної речовини світлого кольору, що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), який останній незаконно придбав, зберігав та перевозив для особистого вживання, без мети збуту.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучений в процесі огляду місця події та наданий на дослідження 1 (один) - поліетиленовий пакети з вмістом кристалоподібної речовини світлого кольору, що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) у речовині становить 0,957 г.

При цьому, метадон (фенадон) згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконного придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу, без мети збуту.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_2 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, перебування на утриманні малолітньої дитини та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Суд уважає, що підстави застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання відсутні. Однак, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, свідчить про необхідність призначення покарання в межах, передбачених ст. 69-1 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, відсутності завданої шкоди, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченого сталого матеріального стану, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_2 покарання в виді обмеження волі строком на 1 рік та 6 місяців, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68, 69-1 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. Також суд урахував, що обвинувачений не працює, не має сталого доходу, але має на утриманні малолітню дитину. Отже на думку суду, такий вид покарання як штраф не може бути застосований до обвинуваченого, як і виправні роботи. При цьому покарання у виді арешту, який полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції, не є необхіднім для досягнення мети покарання саме щодо ОСОБА_2 . Але залучення саме до праці створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Крім того, застосування вказаних додаткових обов`язків та проходження відповідної пробаційної програми, яка передбачена для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, надасть можливість ОСОБА_2 змінити прокримінальне мислення та попередити вчинення ним повторних злочинів.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні у сумі 1307,60 грн, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема наркотичний засіб метадон у кількості 0,957 грама, слід знищити.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання в виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення експертизи № СЕ-19/111-20/56337-МРВ від 24.12.2020 у сумі 1307,60 грн стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Речові докази: наркотичний засіб метадон у кількості 0,957 грама, який знаходиться в спеціальному пакеті № 5324404 та зберігається в камері речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1