Справа № 308/3356/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
представника Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання провідного інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 06.05.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, -
В С Т А Н О В И В:

Іпровідний інспектор Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 06.05.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.
Подання вмотивоване тим, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на обліку в Ужгородському міськрайонному відділі пробації обов`язки, покладені на нього вироком Ужгородського міськрайонного суду від 06.05.2016 року не виконував, не з`являвся до Ужгородського МРВ з питань пробації на реєстрацію без поважних причин, допустив чотири неявки, ухилявся від виконання обов`язків покладених на нього судом, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Окрім того, відносно гр. ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження та щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_5 без поважних причин чотири рази не прибув на реєстрацію до Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації», та в період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення , інспектор просить суд скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 06.05.2016 року .
В судовому засіданні представник Ужгородського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції підтримав подання в повному обсязі з підстав викладених у ньому та просив його задовольнити з мотивів, викладених у ньому.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення подання заперечив та пояснив, що українською мовою він не володіє, а при роз`яснення йому прав в Ужгородському МРВ з питань пробації перекладача не було надано. Вказав, що з постановою про встновлення днів явки на реєстрацію ознайомлений не був і підпис про ознайомлення з постановою від 17.06.2015 року йому не належить . Під час надання ОСОБА_5 пояснень з приводу внесеного подання в судовому засіданні був присутній перекладач ОСОБА_8 . Після оголошеної в судовому засіданні перерви не зявилась в судове засідання.
Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення подання заперечив та зазначив, що ОСОБА_5 не володіє українською мовою, а відтак не розумів в які дні необхідно з`явитись та наслідок порушення покладених на нього обовязків. Звернув увагу на те, що підпис про ознайомлення з постановою про встновлення днів явки на реєстрацію від 17.06.2015 року не належить ОСОБА_5 та суттєво відрізняється від інших підписів вчинених ОСОБА_5 у письмових поясненнях, псьмовому попередженні, які містяться у матеріалах особової справи. Зазначив, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доведена, вирок відсутній.
Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні подання.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2016 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2-ох років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік, з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. Даний вирок було ухвалено за участі перекладача ОСОБА_9 .
Згідно розпорядження Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2016 р., вирок щодо ОСОБА_5 , набрав законної сили 07 червня 2016 року .

Відповідно до ч.1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

З матеріалів особової справи № 115/75/16 р. вбачається, що після набрання вироком законної сили ОСОБА_5 був повідомлений про явку до Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області з метою постановки на облік.

17.06.2016 року засудженого ОСОБА_5 було ознайомлено з вироком Ужгородського міськрайонного суду від 06.05.2016 року роз`яснено права та обов`язки, покладені на нього вироком суду, умови звільнення від відбування покарання та в результаті чого від нього була відібрана підписка, анкета, із засудженим було проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння ним в подальшому нового злочину, порушень громадського порядку, в яких засуджений власноруч розписався. Також була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої засуджений ОСОБА_5 зобовязаний зявлятися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а саме 2 та 4 вівторок кожного місяця. Постанова оголошена засудженому під розписку та заведений листок реєстрації.
Як убачається з листка реєстрації, що міститься в матеріалах особової справи ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію 12.07.2016 р., 09.09.2016 р.,11.10.2016 р., 13.12.2016 р., 24.01.2017 р. та 14.02.2017 р.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно змісту ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протя-гом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює наг-ляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з вияв-лення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

Згідно ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст.166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Аналіз вищенаведених норм закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду у разі: 1) розяснення засудженому порядку виконання обовязків, покладених на нього судом, після чого він вчиняє дії, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (не виконує покладені на нього обовязки та систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку)); 2) застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) протягом призначеного судом іспитового строку.
Невиконанням обов`язків вважається також - коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.
Також, на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме, згідно з ч.2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Згідно оглянутих судом матеріалів особової справи вбачається, що 17.06.2016 року ОСОБА_5 ознайомлений з вироком суду, розяснено його права та обовязки, покладені на нього вироком суду та відібрана підписка, анкета, із засудженим проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння ним в подальшому нового злочину.
Як вбачається із матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 був ознайомлений з умовами відбування покарання 17.06.2016, того ж дня йому було роз`яснено покладені на нього обов`язки судом та ознайомлений 17.06.2016 року з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію.
Однак, як встановлено ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 19.09.2018 року під час розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду про відмову у задоволенні подання органу пробаціїї про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , останній вільно не володіє українською мовою, і при цьому, наявні в матеріалах за поданням документи не перекладені на мову, якою володіє засуджений, а як убачається зі змісту пояснень, такі написані від руки, без участі перекладача, попередженого про відповідальність за завідомо неправдивий переклад, що викликає обґрунтований сумнів у тому, що засудженим ОСОБА_5 надавались саме такі пояснення. ( а.с. 15,25,30,37,42)
З матеріалів за поданням також убачається, що засуджений ОСОБА_5 з підпискою про ознайомлення з обов`язками, розпискою про попередження про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України, довідками про проведення профілактичної бесіди від 17.06. та 25.10. 2016 року, розпискою про отримання направлення на ЦСССДМ, постановою про встановлення днів явки на реєстрацію і попередженням про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків буде направлений у місця позбавлення волі, а також власноручно заповнив анкету, ознайомлений за відсутності перекладача, що, з урахуванням наведеного вище, свідчить про порушення його права на захист.
Окрім того, під час огляду постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 17.06.2015 року встановлено, що підпис вчинений від імені ОСОБА_5 суттєво відрізняється від підпису від імені ОСОБА_5 на анкеті ( а.с. 14); пояснення ( а.с. 15, 30,37,42).В судовому засіданні ОСОБА_5 вказав , що підпис на постанові про встновлення днів явки на реєстрацію від 17.06.2015 року належить не йому. Аналогічний підпис міститься на письмових поясненнях від 22.07.2016 року ( а.с.25) та на письмовому попередженні ( а.с. 26).
З огляду на викладене суд приходить до висновку , що інспектор органу пробації порушив права засудженого ОСОБА_5 , не довів до його відому постанову про встановлення днів явки на реєстрацію від 17.06.2015 року та не довів зміст попередження від 22.07.2016 року, а також не забезпечив участь перекладача під час виконання вироку суду.
Разом з тим суд звертає увагу на те, що під час ухвалення вироку від 06.05.2016 року перекладач приймав участь.
Згідно КПК України в судовому засіданні при розгляді питань, пов`язаних з виконанням вироків, засуджені користуються процесуальними правами, передбаченими ст.42 КПК України, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.
Разом з тим, доданими до подання матеріалами не підтверджено, що ОСОБА_5 органом пробації належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, а також забезпечено право на захист.
Крім цього відповідно до дослідженої постанови ст.. інспектора Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатські області ОСОБА_10 про встановлення днів явки на реєстрацію від 17.06.2016 р., якою зобов`язано засудженого ОСОБА_5 зявлятися на реєстрацію до Ужгородського МРВ КВІ в графі з постановою ознайомлений 17.06.2016 р. зазначений підпис ОСОБА_5 який візуально суттєво відрізняється від підпису ОСОБА_5 на інших надатих йому на ознайомлення документів, що ставить під сумнів обізнаність ОСОБА_5 , про наявність даної постанови.
Що стосується, відкритого кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 187 КК України, суд констатує наступне.

В матеріалах особової справи відсутній вирок відносно ОСОБА_5 щодо засудження його за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. Такий не був долучений і в судовому зсіданні ні представником органу пробації, ні прокурором.
Судом перевірено вказані обставини, та встановлено через компютерну програму документообігу суду "Д3" , що до теперішнього часу обвинувальний вирок у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст.187 КК України, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000164 від 07.02.2017 р. , судом не ухвалювався, станом на день прийняття рішення за поданням органу пробації , та перебуває на розгляді суду, та відповідно до КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституцї України, ч. 2ст. 2 КК України, ч. 1ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У рішенні ЄСПЛ від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначено, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади, думки, що особа, яка обвинувачується у кримінальному злочині, є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному поряду. Аналогічна позиція викладена в рішенні у справі «Шагін проти України», «Грабчук проти України».

При оцінці викладених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання.
Вказані дії ОСОБА_5 на думку суду виключають злісність в ухиленні від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації і не є достатніми підставами для задоволення подання органу пробації.
Таким чином, органом пробації не надано достатніх доказів належного виконання вироку суду із забезпеченням прав та свобод засудженого, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, а тому особова справа підлягає поверненню до органу пробації для продовження здійснення контролю за поведінкою засудженого.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
У задоволенні подання провідного інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 06.05.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.
Дата оголошення повного тексту ухвали 23.11.2020 року о 13 год. 55 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1