Дата документу 30.10.2020 Справа № 554/9755/20
УХВАЛА
іменем України
30 жовтня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, щодо нерозгляду клопотання, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0001108 від 23 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

20 жовтня 2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м.Полтаві у кримінальному провадженні №0001108 від 23 липня 2020 року розглянути заяву (клопотання) представника ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, повідомити заявника та суд рекомендованим листом про результати розгляду заявленого клопотання.

На обґрунтування скарги заявник посилається на те, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001108, внесене до ЄРДР 23 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, на підставі заяви ОСОБА_4 від 27 квітня 2020 року.

При цьому, у заяві про вчинення кримінального правопорушення було зазначено, що ОСОБА_4 в результаті привласнення майна, належного останньому, шляхом зловживання службовою особою своїм становищем, було заподіяно матеріальної шкоди у розмірі, еквівалентному вартості втраченого майна. З огляду на це, на думку заявника, є явним та очевидним, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, ОСОБА_4 було заподіяно матеріальної шкоди та останній є потерпілим. Втім, як вбачається з витягу з ЄРДР, не зважаючи на викладене в заяві прохання визнати ОСОБА_4 потерпілим та надати останньому відповідні підтверджуючі документи, органом досудового розслідування не внесено зазначені відомості та не визнано жодну особу в кримінальному провадженні потерпілим.

Зазначає, що 12 жовтня 2020 року адвокат направив на офіційну електронну адресу ТУ ДБР у м.Полтаві заяву (клопотання) про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні з метою набуття ним такого статусу для ефективної реалізації його процесуальних прав, передбачених ст.56 КПК України. Дане відправлення було прочитано адресатом 13 жовтня 2020 року.

Однак, станом на момент звернення зі скаргою всупереч приписам ст.55, 220 КПК України слідчий ТУ ДБР у м.Полтаві не розглянув подане представником ОСОБА_4 клопотання та не повідомив заявника про результати його розгляду, чим, на думку особи, яка подала скаргу, порушив вимоги ч.2 ст.220 КПК України, допустив бездіяльність та не вчинив процесуальних дій. На цій підставі просить задовольнити вимоги поданої скарги.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, на адресу суду надано матеріали кримінального провадження №0001108, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тому наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Судом установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001108, відомості про яке 23 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Як убачається з матеріалів скарги, 12 жовтня 2020 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , направив на офіційну електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, заяву (клопотання), в порядку ст.ст.55, 56, 220 КПК України, у якому просив слідчого залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження №0001108 від 23.07.2020 року як потерпілого та внести відповідні відомості про потерпілого до ЄРДР; надати ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого (а.с.4,5).

Зі скарги та наданих у судовому засіданні пояснень слідує, що заявник, на момент звернення до суду, зокрема, станом на 20 жовтня 2020 року та до теперішнього часу, відповіді за результатами розгляду клопотання не отримав, у зв`язку з чим вказує на бездіяльність прокурора щодо нерозгляду поданого ним клопотання, а саме невиконанні вимог ст.220 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У судовому засіданні з`ясовано, що вказане заявником клопотання отримано уповноваженими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, 13 жовтня 2020 року та фактично було розглянуто з направленням відповідні заявнику.

Так, за результатами розгляду заяви (клопотання) від 12 жовтня 2020 року, слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 на адресу заявника ОСОБА_4 направлено лист за вих.№Н/В-10488/15-02-1 від 19 жовтня 2020 року, у якому повідомлено, що в матеріалах кримінального провадження наявна заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення працівниками Національної поліції України (або) Генеральної прокуратури України в частині незаконного привласнення майна, належного ОСОБА_4 шляхом зловживання своїм службовим становищем, за обставин, наведених у зверненні. Водночас, відомостей щодо вчинення відносно заявника кримінального правопорушення вказана заява не містить, а викладені у заяві доводи носять характер оскарження рішень, дій та бездіяльності службових осіб Національної поліції України, Генеральної прокуратури України під час досудового розслідування. Враховуючи викладене, положення ч.2 ст.55 КПК України в даному випадку застосуванню не підлягають. Роз`яснено строки та порядок оскарження прийнятого рішення (а.с.16-17).

З урахуванням викладеного, на час розгляду скарги достовірно встановлено, що клопотання адвоката від 12 жовтня 2020 року, подане в рамках кримінального провадження №0001108 слідчим було розглянуто з дотриманням вимог КПК України, чого не було спростовано під час розгляду скарги, та повідомлено про результати розгляду шляхом направлення на адресу заявника відповіді, що вказує на відсутність бездіяльності та предмету оскарження в цій частині.

Щодо вимог скарги про зобов`язання слідчого вчинити певні дії щодо письмового інформування заявника та суду рекомендованим листом про результати розгляду клопотання, то слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що такі вимоги є безпідставними, тоді як протягом розгляду встановлено, подане клопотання по суті вже розглянуте, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Натомість, тотожне клопотання заявника було предметом розгляду прокурора, про що за результатами розгляду ним винесено відповідну постанову, яка становить самостійний предмет оскарження, а вимоги заявника про скасування згаданої постанови про відмову у визнанні потерпілим є предметом іншого судового провадження.

Разом із тим, досудове розслідування наразі триває, що в подальшому не позбавляє заявника можливості реалізувати свої права в порядку ст.55 КПК України.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, а також докази у їх сукупності, зважаючи на відсутність предмету оскарження, передбаченого п.1 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 24, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, щодо нерозгляду клопотання, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0001108 від 23 липня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1