Справа № 185/3600/20
Провадження № 1-кп/185/179/21
У Х В А Л А

27 січня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області колегіально у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002164 від 02 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років, ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків. Тому прокурор вважає, що наявні ризики у вигляді можливості переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Суд враховує репутацію обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів.
Так, у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованих злочинах. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».
З огляду на вказане, суд вважає, що тяжкістю покарання в сукупності з даними про особу обвинуваченого підтверджується існування ризику ймовірності його переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Що стосується ризику вчинення іншого кримінального злочину обвинуваченим, то даний ризик, на думку суду також має місце, оскільки обвинувачений неодноразово судимий за злочини проти власності та, перебуваючи на свободі, до того ж, без постійного джерела прибутку, може вчинити новий кримінальний злочин.
Водночас ризик незаконного впливу на потерпілого та свідка також має місце, в частині впливу на недопитаного свідка, так як станом на 27.01.2021 року обидва потерпілі та усі свідки, окрім ОСОБА_8 , у даному кримінальному провадженні допитані.
Суд приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченого, ризики щодо можливості переховування від суду; впливу на свідка та вчинення іншого кримінального правопорушення разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи не попередять вказані ризики.

Тому з метою виключення вищевказаних ризиків суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою. З огляду на наявність обвинувачення у вчиненні злочину із застосуванням насильства, розмір застави не визначати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 27 березня 2021 року, до 17.00 год..

Строк дії ухвали закінчується 27 березня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом того же строку з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2