Справа № 385/1536/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2020м. м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_4

законних представників ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

адвоката - ОСОБА_7

представника служби у справах дітей - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Благовіщенське кримінальне провадження № 00000436 по обвинуваченню неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бандурове, Гайвороиського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:
непонолітній ОСОБА_4 вчинив злочии передбачений ч.1 ст.345 КК України при наступних обставинах:

13.08.2019 року близько 16:40 год. по вулиці Калініна, в с.Бандурове, Гайворонського району, Кіровоградської області, неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції - старший сержант поліції ОСОБА_9 та старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , які відповідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закон України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", статей 1, 2 Закону України "Про Національну поліцію" є працівниками правоохоронного органу, знаходяться у форменому одязі (однострій), та які виконують свої службові обов`язки по реагуванню на повідомлення про адміністративне правопорушення та події, здійсненню провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також вживають заходів з метою виявлення адміністративного правопорушення та його припинення, приступив до вчинення злочинних дій, спрямованих на погрозу вбивством та погрозу застосування насильства щодо вказаних працівників правоохоронного органу у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків.

Діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, зухвало, неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, демонтував з дерев`яного паркану штахетину у виді дерев`яної палиці довжиною 78 см., на якій залишився металевий цвях, вважаючи її достатнім для використання як знаряддя вчинення злочину, почав швидко наближуватися до працівників правоохоронних органів, а саме до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 та старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , висловлюючи на їх адресу погрози вбивства та насильства, супроводжуючи свої крики розмахуванням штахетиною на відстані близько метра до них, що вказувало на дійсність його злочинних намірів та були сприйняті дані погрози насильства та вбивства як реальні зазначеними поліцейськими, тому вони намагалися їх уникнути, відходячи від нього на безпечну відстань.

Протиправні дії неповнолітнього ОСОБА_4 , який не реагував на законні вимоги працівників поліції, були припинені свідком ОСОБА_11 , який утримуючи його за руки, забрав в нього дерев`яну палицю.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав повністю. Показав, що обставини, встановлені органами досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, які зачитала прокурор у судовому засіданні, ним визнаються повністю, не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 пояснив, що влітку 2019 року, більш точної дати не пам"ятає, він був свідком під час того, як ОСОБА_12 знаходячись в стані алкогольного сп"яніння, висловлювався в адресу працівників поліції нецензурною лайкою та бігав за працівниками поліції із дерев"яною штахетою при цьому погрожуючи.

Окрім повного визнання підсудним своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, його винуватість повністю підтверджується письмовими доказами дослідженими та перевіреними судом, а саме:

витягами із ЄРДР від 13.08.2019 року

(а.п.69-71)

протоколом огляду місця події із фототаблицями від 13.08.2019 року, об"єктом якого являється огорожа криниці, на вулиці Калинова в м.Гайворон біля домоволодіння №125, де вбачається відсутність дерев"яної штахети.

(а.п.92-94)

протоколом огляду предметів від 14.08.2019 року, об"єктом якого являється дерев"яна штахетина.

( а.п.95)

протоколами огляду місця події від 13.08.2019 року, протоколами огляду предметів від 14.08.2019 року та компакт- диски із відеозаписами, згідно яких на відеозаписі зафіксовано факт погрози вбивством, насильством вчинене ОСОБА_4 відносно працівників поліції

( а.п.98-104,105-110)

протоколом проведення слідчого експерименту із фотододатками від 21.10.2019 року із фототаблицею за участю ОСОБА_4 , під час якого останній на місці вчинення злочину підтвердив власні показання та показав обставини вчинення правопорушення

(а.п. 111-116)

Аналізуючи добуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, суд приходить до висновку, що винність неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі.

Його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1ст. 345 КК України, як погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв"язку із виконанням цим працівником службових обов"язків.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання неповнолітнього суд враховує відповідно до ст.ст.50, 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, крім того, відповідно до ст. 103 КК України, суд враховує умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинене неповнолітнім ОСОБА_4 кримінальне правопорушеня відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст.66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_4 є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, скоєння злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.

Неповнолітній ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання характеризується-позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов де проживає ОСОБА_4 , умови проживання задовільні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей- правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст.50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, передбачені розділом ХV КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд може застосувати один або декілька примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст.105 КК України.
Згідно п. 16 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п. 5. застереження (п. 1 ч. 2 ст.105 КК), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, і який вчинено вперше, обставини його вчинення, дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що неповнолітній обвинувачений на час ухвалення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
При таких обставинах, згідно з вимогами ч. 1 ст. 105 КК України, а також ч. 3 ст. 497 КПК України, суд дійшов висновку про можливість звільнення від покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , який вперше обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому, висловив впевнення не вчиняти у майбутньому злочинів та застосування до нього примусових заходів виховного характеру.
Вирішуючи питання про вид заходу виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає, що найбільш ефективним та таким, що забезпечить позитивний виховний вплив, буде примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 1 ч. 2 ст.105 КК України у виді застереження та врахувавши положення ст.497 КПК України, звільнити його від призначеного покарання.
Враховуючи вищевказані обставин справи суд дійшов до переконання, що саме такий вид примусового заходу виховного характеру буде необхідним, достатнім і найбільш ефективним для виправлення неповнолітнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
В зв`язку з викладеним і відповідно до ст.105 КК України суд вважає за необхідне застосувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру, а саме застереження.
По даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 на досудовому слідстві не застосовувався.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 374, 484, 485, 493, 498 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України та на підставі ч. 1 ст.105 КК України звільнити від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі п. 1 ч. 2 ст.105 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру - застереження.

Речовий доказ по справі: шматок дерев"яної штахети - знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Кропивницького апеляційного суду через Ульяновський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1