Справа № 446/994/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1122/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 липня 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25.07.2019 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.187 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Кам`янкаБузького районного суду Львівської області від 12.03.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді семи років і двох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 06.04.2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 06 квітня 2018 року до набрання даним вироком законної сили з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
Цим же вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.187 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Турківського районного суду Львівської області від 29.10.2018 року шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді семи років та двох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, в яке зараховано покарання, відбуте частково за вироком Турківського районного суду Львівської області від 29.10.2018 року.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахується з 06.04.2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахано ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 06.04.2018 року до набрання даним вироком законної сили з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, 06 квітня 2018 року близько 20:30 годин ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , перебуваючи на автодорозі сполучення с.Старий Добротвір - с.Тишиця, поблизу автобусної зупинки, що в с.Старий Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області, діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинили розбійний напад, поєднаний із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, з погрозою застосування такого насильства відносно потерпілих, яке виразилось у погрозі із застосуванням відносно неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пневматичного пістолету, який не є вогнепальною зброєю, та у шарпанині, штовханині вчиненій ОСОБА_7 щодо неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , внаслідок чого останній впав лівим боком тіла, а саме лівою рукою на дорогу. Внаслідок цього удару неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки, що міг виникнути від контакту з тупим твердим предметом, зокрема при падінні на руку та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Під час вчинення нападу на неповнолітніх потерпілих, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 заволоділи чужим майном ОСОБА_12 , а саме: курткою з капюшоном прямого фасону, розміру «М» (50), торгової марки «Aolaning.Вao» , мобільним телефоном торгової марки «Apple», серії «iPhone 5S», моделі «А1533», ІМЕІ: НОМЕР_1 , темно сірого кольору , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» , із чохлом з надписом «Uniqueiy designed by rock» для даного мобільного телефону ; заволоділи майном ОСОБА_13 , а саме рюкзаком синьо-чорного кольору з написом «Nike» , портативною настільною безпровідною акустичною стерео системою торговельної марки «JBL», сірого кольору. Своїми діями ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 спричинили неповнолітнім потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальних збитків.
На даний вирок подали апеляційні скарги обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Обвинувачений ОСОБА_6 просить в апеляційній скарзі вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

На підтримання своїх апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції у вироку суду послався на покази потерпілих, які є суперечливими, у вироку не вказані мотиви прийняття до уваги одних доказі та відхилення інших доказів, при цьому обвинувачений зазначає, що викрадене майно було вилучено саме в ОСОБА_7 , а тому відсутні докази узгодженості дій та умислу між діями обвинувачених, вирок суду ґрунтується на припущеннях.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

На підтримання своїх апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що судом першої інстанції в обґрунтування вироку покладенні неналежні докази, вважає, що є всі підстави для кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України, покази потерпілих є суперечливими між собою. Також обвинувачений вказує, що судом першої інстанції не враховано висновки експертів щодо знаряддя вчинення злочину пневматичного пістолета, протокол огляду місяця події, протоколи впізнання з участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , заперечувальні покази ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що з приводу нього чинився тиск з метою надання викривальних показів відносно ОСОБА_6 , що останній мав при собі пістолет та погрожував ним потерпілим, жодного умислу на спільне вчинення протиправних дій відносно потерпілих у них не було.

При апеляційному розгляду обвинувачені та захисники підтримали подані апеляційні скарги та навели в судовому засіданні аналогічні доводи, викладені в апеляційних скаргах, прокурор заперечив проти апеляційних скарг обвинувачених, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що постановлений по справі вирок щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_7 відповідає вимогам зазначеної норми Закону.
Суд першої інстанції безпосередньо дослідив зібрані під час досудового слідства докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, дав таким належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, та прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_15 та ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В той же час доводи апеляційної скарги про необхідність скасування вироку місцевого суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Так, підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції передбачені вимогами ст.ст.412, 415 КПК України.
Однак, як вбачається зі змісту апеляційних скарг, в них не наведено жодних підстав, передбачених вказаними нормами кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування оскаржуваного вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
З доводів обох апеляційних скарг вбачається, що обвинувачені фактично оспорюють доведеність своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їм злочину.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість у вчиненому обвинуваченими ОСОБА_15 та ОСОБА_7 відносно неповнолітніх потерпілих злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Вивчаючи матеріали кримінального провадження та судового провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 повідомляли по своїй суті незмінні та послідовні відомості, як відносно місця вчинення злочину, способу його вчинення та осіб обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , зокрема з використанням газобалонного пістолета придатного для стрільби спеціальними кульками кал. 4,5 мм. Зазначенні відомості були належним чином перевірені на досудовому розслідуванні та судом першої інстанції. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази і стороною захисту не надано доказів того, що неповнолітні потерпілі могли оговорити обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_7 ..
Більше того, суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції неправомірно не були визнані неналежними та допустимими такі доказами, як огляд місця події житлового будинку по АДРЕСА_1 від 06.04.2018 року і висновок експерта №9/254 від 07.05.2018 року, то такі судом першої інстанції було обґрунтовано визнано недопустимими доказами, та визнано достатність решти доказів (показів неповнолітніх потерпілих, свідків, протоколами пред`явлення осіб для впізнання, протоколами проведення слідчих експериментів, висновками експертів) для покладення в основу обвинувального вироку відносно обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_7 ..
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_15 , який тяжкий корисливий злочин відносно неповнолітніх під час іспитового строку, раніше судимий, згідно з характеристики схильний до вчинення крадіжок, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання відсутні, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив тяжкий корисливий злочин відносно неповнолітніх потерпілих, раніше судимий та має непогашену судимість, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, непрацюючий, має на отриманні одну неповнолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання відсутні, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину.
Заперечення обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема в поданих апеляційних скаргах, причетності та вини у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність їхньої вини у скоєному, і судом апеляційної інстанції оцінюються як форма захисту.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є необґрунтованими та не можуть бути задоволені, а вирок суду першої інстанції слід залишити в силі, оскільки він є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 липня 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: