ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1439/19 Номер провадження 11-сс/814/447/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню №0000154 від 19.04.2018 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14.05.2020,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Другого Слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 19 квітня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366КК України.
Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Деражня Деражнянського р-ну Хмельницької обл., з вищою освітою, малолітніх дітей на утриманні не має, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції, раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без використання засобів електронного контролю.
Строком з 14 травня 2020 року по 12 липня 2020 року.
Покладено на підозрювану ОСОБА_7 , обов`язки : прибувати до слідчого другого Слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також до процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 0000154 прокурорів відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань,розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та до Октябрського районного суду м. Полтави за їх першою вимогою; не залишати цілодобово фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон; не відвідувати будівлю Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за адресою: вул. Кременчуцька, 2В с. Розсошенці Полтавський р-н Полтавська обл.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, яка підтверджується у кримінальному провадженні вагомими доказами; ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що, підозрювана може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме позбавлення волі до п`яти років без можливості застосування положень Кримінального Кодексу України про звільнення особи від відбування покарання.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що оголошена підозра є необґрунтованою, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та те, що, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, підозрювана ОСОБА_7 має: позитивну характеристику, і за розкриття тяжкого злочину була нагороджена іменним годинником, постійне місце проживання, стійкі родинні зв`язки, має на утриманні сина студента, раніше не судима.
Крім того, слідчим суддею не взято до уваги той факт, що у судове засідання особисто з`явився заступник начальника УПП в Полтавській області ДПП- ОСОБА_18 , який надав зобов`язання особистої поруки підозрюваної, але дане клопотання суд не задовольнив та не приєднав до матеріалів провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу з підстав у ній наведених. Одночасно, підозрювана підтвердила, що була у Єгипті, хоча повинна була бути у Харкові з 17.10.2018 по 25.10.2018 на курсах підвищення кваліфікації у Харківському національному університеті внутрішніх справ, прокурора, який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги захисником в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , посилаючись на законність оскаржуваного рішення, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку.
Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбаченим цим Кодексом.
Згідно із вимогами ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні.
Відповідно до примітки ст. 45 КК України, корупційними злочинами згідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368, 368-3-369, 369-2, 369-3 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні ТУ ДБР у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0000154 від 19 квітня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. Досудовим слідством встановлено, що згідно наказу № 52/ос від 18.03.2016 ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції. Наказом № 1265 від 08.12.2017 ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Національної поліції віднесено до правоохоронних органів, а ч. 2 цієї статті передбачено, що працівники таких органів є працівниками правоохоронного органу. Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 262 КУпАП передбачено, що адміністративне затримання провадиться Національною поліцією. Таким чином, ОСОБА_7 згідно із ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою, оскільки як працівник правоохоронного органу, перебуваючи на посаді інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, постійно здійснює функції представника влади. Відповідно до пунктів 1, 3, 4 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції № 73 від 06.11.2015 (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення), Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, ліквідовується та реорганізовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ в установленому законом порядку. Департамент патрульної поліції організовує діяльність підрозділів патрульної поліції, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення. У своїй діяльності Департамент патрульної поліції керується Конституцією України, міжнародними угодами та договорами, Законом України «Про Національну поліцію», іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, нормативними актами Міністерства внутрішніх справ України та цим Положенням. Згідно пунктів 1, 2 Розділу V Положення, Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатки із зображенням Державного Герба України, інші печатки та штампи. Департамент патрульної поліції є органом, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом, згідно із щорічним кошторисом видатків, передбачених для Національної поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції № 4624 від 12.10.2018 «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції у зв`язку з проходженням курсів підвищення кваліфікації» ОСОБА_7 , на виконання вимог ч. 3 ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію», розділу VIII Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1625 від 24.12.2015 та наказу Національної поліції України № 1268 від 08.12.2017 «Про організацію підвищення кваліфікації та спеціалізації поліцейських у 2018 році», відряджена до Харківського національного університету внутрішніх справ (м. Харків) на період з 16.10.2018 по 26.10.2018.
Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 394 о/с від 16.10.2018 інспектора роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області ОСОБА_7 з 16.10.2018 зараховано слухачем Харківського національного університету внутрішніх справ за програмою підвищення кваліфікації патрульної поліції.
Інструкцією про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженою Наказом Міністра внутрішніх справ України 2.08.2017 за № 672, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22.08.2017 за № 1042/3091. Розділом ІІ передбачено: п. 3 поліцейським, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 2 цього розділу, виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України; п. 6 строк відрядження поліцейських, направлених на навчання в системі перепідготовки, удосконалення, підвищення кваліфікації кадрів, не повинен перевищувати строку такого навчання; п. 7 на поліцейського, який перебуває у службовому відрядженні, поширюється режим робочого часу того органу (підрозділу) поліції чи державного органу, підприємства, установи або організації, до якого (якої) він відряджений. Встановлено, що у період часу із 17.10.2018 до 25.10.2018 ОСОБА_7 в м. Харкові не перебувала та була відсутня на курсах підвищення кваліфікації у Харківському національному університеті внутрішніх справ.
Так, ОСОБА_7 17.10.2018 знаходилась у м. Полтаві Полтавської області. В подальшому із 18.10.2018 до 25.10.2018 перебувала за межами України, а саме виїжджала та в`їжджала авіарейсами №№ НОМЕР_1 , 2025 сполученням «КИЇВ ШАРМ ЕЛЬ ШЕЙХ» та «ШАРМ ЕЛЬ ШЕЙХ КИЇВ» через пункт пропуску «Бориспіль-D» в Київській області. Наказом ректора Харківського національного університету внутрішніх справ № 405 о/с від 26.10.2018, у зв`язку із закінченням навчання на курсах підвищення кваліфікації, ОСОБА_7 з 26.10.2018 відраховано зі складу слухачів Харківського національного університету внутрішніх справ.
Витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови КМУ № 98 та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від13 березня 1998 року № 59, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України31 березня 1998 року за № 218/2658 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 березня 2011 року № 362) (із змінами).
Відповідно до Розділу ІІІ Інструкції: п.8 усі витрати на службове відрядження відшкодовуються лише за наявності оригіналів документів, що засвідчують вартість цих витрат; п.14 розміри добових витрат та гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу визначаються відповідно до додатка 1 до постанови КМУ № 98.
Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011 за № 98 передбачено: п. 7 установити, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях.
Відповідно до підпункту 170.9.2. статті 170 розділу IV Податкового кодексу України - звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження.
Крім цього, наказом Міністра фінансів України «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання» від 28.09.2015 за № 841, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.10.2015 за № 1248/27693, передбачено: п. 1 вимоги щодо надання коштів на відрядження встановлено підпунктом 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 розділу IV Податкового кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, пов`язаними із службовими відрядженнями у межах України та за кордон; п. 3. звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт.
Так, 29.10.2018 інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 будучи службовою особою працівником правоохоронного органу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, перебуваючи у приміщенні Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, за адресою: Полтавська область Полтавський район с. Розсошенці вул. Кременчуцька, 2-В, склала завідомо неправдивий офіційний документ шляхом заповнення та підписання для заволодіння коштами Департаменту патрульної поліції в сумі 3780,00 грн.
ОСОБА_7 завідомо знаючи, що з 17.10.2018 до 26.10.2018 не перебувала в м. Харкові на курсах підвищення кваліфікації в Харківському національному університеті внутрішніх справ, надала 29.10.2018, точного часу слідством не встановлено, до відділу організації фінансової діяльності територіальних підрозділів управління фінансового забезпечення та фінансового обліку Департаменту патрульної поліції, складений завідомо неправдивий офіційний документ звіт про використання коштів, виданих у відрядження або під звіт № 57-159, форму якого затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 841 від 28.09.2015 (у редакції наказу Міністерства фінансів України № 350 від 10.03.2016).
У звіті про використання коштів, виданих у відрядження або під звіт № 57-159 ОСОБА_7 вказала проживання в м. Харкові у період з 16.10.2018 по 26.10.2018, що частково не відповідає дійсності, а саме включивши період із 17.10.2018 до 25.10.2018.
Також зазначила про перебування у відрядженні в м. Харкові на курсах підвищення кваліфікації в Харківському національному університеті внутрішніх справ у період з 16.10.2018 по 26.10.2018, що частково не відповідає дійсності, а саме включивши період із 17.10.2018 до 25.10.2018.
Крім цього, зазначила про відшкодування оплати послуг, наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_19 , за проживання в м. Харкові у період відрядження за дев`ять діб з 17.10.2018 по 25.10.2018, у розмірі 3240,00 грн. (з розрахунку 360,00 грн. за одну добу проживання), а також про суму добових включно за дев`ять діб із 17.10.2018 до 25.10.2018, у розмірі 540,00 грн. (з розрахунку 60,00 грн. за одну добу) на загальну суму 3780,00 грн.
Складений ОСОБА_7 звіт про використання коштів, виданих у відрядження або під звіт № 57-159 від 06.12.2018 є офіційним документом, оскільки має форму встановленого зразка, затверджену Наказом Міністерства фінансів України № 841 від 28.09.2015 (у редакції наказу Міністерства фінансів України № 350 від 10.03.2016), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.10.2015 за № 1248/27693, з відповідними реквізитами: номером, датою, підписом особи, яка його подала, і цим же наказом регламентовано порядок його складання. Цей звіт посвідчує конкретні факти і обставини використання коштів у відрядженнях та породжує правовідносини, пов`язані з отриманням коштів за рахунок держави, які завжди мають цільове призначення, а тому суворо обліковуються і не можуть видаватись на підставі інших документів, ніж ті, які є офіційними. На підставі складеного ОСОБА_7 звіту про використання коштів, виданих у відрядження або під звіт № 57-159, до якого 29.10.2018 остання внесла завідомо неправдиві відомості щодо факту її перебування у відрядженні в м. Харкові, зазначивши період, який включає із 17.10.2018 до 25.10.2018, відділом організації фінансової діяльності територіальних підрозділів управління фінансового забезпечення та фінансового обліку Департаменту патрульної поліції з рахунку Департаменту патрульної поліції 11.12.2018 здійснено перерахування на банківський рахунок ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Ощадбанк», грошових коштів на суму 3780,00 грн. (відшкодування за проживання в м. Харкові у період з 17.10.2018 по 25.10.2018 на суму 3240,00 грн. та добові на суму 540,00 грн. за період із 17.10.2018 до 25.10.2018).
Враховуючи викладене, 11.12.2018 інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, заволоділа бюджетними коштами в сумі 3780,00 грн., завдавши державі, в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, майнову шкоду на вказану суму.
6.05.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, (а.п.134-140).
6.05.2020 слідчий слідчого Другого Слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 за погодженням прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що підозрювана може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 на думку ініціатора клопотання з таких причин:
особисте зобов`язання - у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 2 ст. 191 КК України, який відповідно до примітки ст. 45 КК України є корупційним злочином і згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; ч. 1 ст. 366 КК України, який є відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, без можливості застосування положень КК України про звільнення особи від відбування покарання. Крім того, обрання такого запобіжного заходу може зашкодити встановленню об`єктивної істини, зокрема дозволить в подальшому впливати на ще не допитаних у кримінальному провадженні свідків, використовуючи можливість вільного пересування поза місцем проживання;
особиста порука на адресу ТУ ДБР у м. Полтаві та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрювану;
застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваної, її захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Відповідно до положень статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 181 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування запобіжного заходу та умови, за яких продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту є можливим.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обмеження свободи підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, підозру яку їй повідомлено, є вірогідними та достатніми для застосування щодо підозрюваної обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні вагомими доказами, зокрема даними: протоколу тимчасового доступу до речей і документів ПрАТ «ВФ Україна» від 12.08.2019; протоколу огляду від 19.11.2019 DVD-R диску «Alerus», вилученого в ході тимчасового доступу у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Укракїна», з додатками; протоколу тимчасового доступу до речей і документів Департаменту патрульної поліції від 12.08.2019, з додатками; звіту про використання коштів, виданих на відрядження або звіт №57-159 від 6.12.2018; посвідчення про відрядження серії НОМЕР_3 ; рахунку від 26.10.2018 готеля «Golden Fish» про проживання ОСОБА_7 ; відомостей про виплату коштів на відрядження за грудень 2018; протоколу допиту свідка ОСОБА_20 ; висновку судово-економічної експертизи № 4 від 20.02.2020; інформаційного листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби №222/15-02-2-20 від 9.01.2020; листа Департаменту патрульної поліції України №1421/41/5/05-2020 наданими на запит слідчого, з додатками; протоколу тимчасового доступу до речей і документів АТ «ОЩАДБАНК» від 13.02.2020, з додатками у вигляді інформації щодо руху грошових коштів по банківському рахунку ОСОБА_7 ; інформаційного листа №237/115/33/01-2019 від 23.08.2019 про наявність відомостей щодо ОСОБА_7 в підсистемі «Аркан», а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, підозра у яких їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування до підозрюваної одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування на думку колегії суддів лише такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які доведені прокурором під час розгляду клопотання щодо ОСОБА_7 .
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини злочину, дані про особу підозрюваної, наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, дійшов до правильного висновку про застосування підозрюваній запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на два місяці, який здатний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною у вчиненні злочинів середньої та невеликої тяжкості, покладених на неї обов`язків.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не ґрунтуються на матеріалах справи.
Щодо доводів захисника ОСОБА_8 про те, що у судове засідання особисто з`явився заступник начальника УПП в Полтавській області ДПП- ОСОБА_21 , який надав клопотання про зобов`язання особистої поруки підозрюваної, то вони є необґрунтованими, оскільки як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису перебігу судового засідання, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, встановлено, що захисник ОСОБА_8 особисто оголосив без участі ОСОБА_22 клопотання про взяття на поруки ОСОБА_23 , тобто самого поручителя в судовому засіданні не було.
З приводу поданого ОСОБА_23 клопотання про бажання взяти на поруки підозрювану ОСОБА_7 необхідно зазначити наступне.
Відповідно до положень ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Під особливою довірою до особи слід розуміти те, що особа користується авторитетом у суспільстві, раніше належним чином виконувала роль поручителя тощо.
Колегія суддів, дослідивши заяву про особисту поруку, не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на відсутність достатніх даних вважати, ОСОБА_22 особою, яка заслуговує на особливу довіру. Заявником не надано належних доказів, що він завдяки своїм високим моральним якостям має високий авторитет у суспільстві та за місцем проживання і реально спроможний забезпечити належну поведінку і виконання покладених на підозрювану ОСОБА_7 обов`язків.
Водночас слід зазначити, що запобіжний захід особиста порука не зможе, на думку колегії суддів, забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.
Дані про те, що підозрювана має: позитивну характеристику, і за розкриття тяжкого злочину була нагороджена іменним годинником, постійне місце проживання, стійкі родинні зв`язки, має на утриманні сина студента, раніше не судима, не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваної ОСОБА_7 , як про це вказує в апеляційній скарзі захисник, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14.05.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4