Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/5629/19
Провадження № 1-кп/490/197/2020
У Х В А Л А

13 лютого 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000060 про обвинувачення

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Батагай Верхоянського району Республіки Якутія Російської Федерації, постійного місця проживання не має

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявила клопотання про надання доручення органу досудового розслідування допитати осіб, вказаних у медичній картці стаціонарного хворого № 430/37 на ім`я ОСОБА_8 , як таких, що надавали медичну допомогу ОСОБА_8 , як свідків.

Необхідність у такому обґрунтовувала необхідністю встановити дійсні обставини смерті ОСОБА_8 .

Потерпіла у суді заявлене прокурором клопотання підтримала.

Захисник та обвинувачений у суді проти задоволення клопотання не заперечували.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

2. Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема, такого злочину

15 січня 2019 року близько 21.00 години, перебуваючи на території міського кладовища, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вул. Степова, 35, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 наніс тому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких той помер.
Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України - як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

3. Під час досудового розслідування цього кримінального провадження потерпіла повідомила суду, що від лікарів, які надавали первинну медичну допомогу її померлому брату ОСОБА_8 їй стало відомо, що, будучи доставленим до лікарні швидкої медичної допомоги, її брат розповів лікарям про обставини його побиття та особу, яка його побила, але ці обставини не знайшли свого відображення в матеріалах кримінального провадження.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

4. Відповідно до статті 3 Конституції України саме життя людини визнається найвищою соціальною цінністю, а згідно до статті 27 Основного Закону кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити життя людину.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

Відповідно до статті 2 Конвенції право кожного на життя охороняється законом та нікого не може бути умисно позбавлено життя.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Андронікоу та Константіноу проти Кіпру", передбачене статтею 2 Конвенції право на життя «... є одним з найбільш фундаментальних положень Конвенції і охороняє одну з основних цінностей демократичного суспільства».

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини перше речення статті 2 Конвенції зобов`язує державу не тільки утримуватись від умисного або незаконного позбавлення життя, але також вживати відповідних заходів для захисту життя тих, хто знаходиться під її юрисдикцією. Обов`язок захищати право на життя за статтею 2 Конвенції визначається у поєднанні з загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, яка зобов`язує «гарантування кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування, коли особу вбито в результаті використання сили (див. mutatis mutandis рішення від 19 лютого 1998 року у справі «Kaya v. Turkey», 1998-I, п. 105). Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання національних законів, які захищають право на життя.

Для того, щоб розслідування стверджуваного незаконного вбивства було ефективним воно має бути здатне привести до встановлення обставин смерті людини та встановлення і покарання відповідальних осіб

Прогалини ж у розслідуванні, які підривають його здатність встановити причину смерті або відповідальних осіб, чи то прямих виконавців створюють ризик недодержання такого стандарту.

/див. рішення Європейського суду з прав людини у справах

«Муравська проти України» «Гонгадзе проти України», «Шевченко проти України», "Меркулова проти України" та інші/

5. Відповідно до статті 91 Кримінального Процесуального Кодексу України:

"У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема:

1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3)вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням"
/пункти 1 - 3 частини 1/.

6. Відповідно до статті 333 Кримінального Процесуального Кодексу України:

"У разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами" /частина 3/.
"Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення" /частина 4/.

"В ухвалі суду про доручення проведення слідчої (розшукової) дії зазначається, для з`ясування або перевірки яких обставин і які саме слідчі (розшукові) дії необхідно провести, та встановлюється строк виконання доручення. Слідчі (розшукові) дії, що проводяться на виконання доручення суду, здійснюються в порядку, передбаченому главами 20 та 21 цього Кодексу" /частина 5/.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

7. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає, що поза розумним сумнівом є те, що в цьому випадку в межах цього кримінального провадження встановленню підлягають, зокрема, обставини заподіяння тілесних ушкоджень характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, що були заподіяні ОСОБА_8 , а також - особа, яка їх заподіяла.

Та, з огляду на покази потерпілої, встановлені за допомогою вказаних вище дій відомості поза розумним сумнівом можуть мати суттєвий вплив на встановлення цих обставин.

8. В цьому випадку про проведення відповідних слідчих дій просить прокурор, про що ним подане відповідне письмове клопотання.

9. Обговорюючи причини, за яких відповідні слідчі дії не були проведеними під час досудового розслідування, та їх вплив на прийняття рішення по суті, суд виходе з такого.

9.1. Суд відзначає, що єдиною причиною такого є відсутність належної ретельності та дбайливості із боку органів досудового розслідування.

9.2. При цьому характер відомостей, що наразі мають бути отриманими, доводить, що в цьому випадку є наявними саме такі прогалини розслідування, які підривають його здатність встановити обставини смерті ОСОБА_8 , що в свою чергу, створюється ризик недодержання позитивного обов`язку держави щодо розслідування підозрілих смертей.

9.3. Оцінюючи ці обставини у їх сукупності, суд виходе з таких засад.

-поза розумним сумнівом, законодавче обмеження права на здійснення тимчасового доступу під час судового розгляду кримінального провадження є покликаним на забезпечення рівності прав сторін у процесуальному змаганні.

-в той же час, наведеної вище правової позиції Європейського Суду з прав людини визначає право на життя /елементом якого є обов`язок держави щодо розслідування підозрілих смертей/ основоположним та таким, на якому ґрунтуються інші засади прав людини.

З огляду на таке вчинення дій щодо належного розслідування випадку смерті ОСОБА_8 /яка дійсно є підозрілою/ на будь-якій стадії кримінального провадження суд вважає виправданим та домірним певному обмеженні прав сторін у змагальному процесі внаслідок проведення слідчих дій на більш пізніх стадіях кримінального провадження.

9.4. Суд також враховує, що внаслідок задоволення клопотання прокурора докази у вигляді показів відповідних свідків будуть сформовані лише початково, головним чином вони формуватимуться у суді під час допиту відповідних осіб безпосередньо під час судового засідання.

Та внаслідок надання доручення в цьому випадку сторона захисту матиме можливість спочатку - ознайомитись із показами свідків, а потім - під час судового засідання - поставити під сумніви достовірність їх показів.

Суд враховує й те, що сторона захисту проти здійснення тимчасового доступу до речей та документів не заперечує.

Таке доводить, що внаслідок задоволення клопотання прокурора не потягне за собою порушення прав захисту у змагальному процесі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1.Клопотання прокурора про надання доручення на проведення окремих слідчих дій - задовольнити.
2.Доручити прокурору ОСОБА_3 та слідчим СВ Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 допитати осіб, вказаних у медичній картці стаціонарного хворого № 430/37 на ім`я ОСОБА_8 , як таких, що надавали медичну допомогу ОСОБА_8 , як свідків.

Ухвала оскарженню не підлягаю.

СУДДЯ = ОСОБА_12 =