Житомирський апеляційний суд
Справа №279/178/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 15 ч. 2 115 ч. 2 п. 13 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року. Колегія суддів Житомирського апеляційного суду Житомирської області в складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , -

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі в режимі відеоконференції з Коростенським міськрайонним судом Житомирської області апеляційні скарги прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0001861 за ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 13 КК України щодо ОСОБА_8 (далі ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березовий Груд, Лугинського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Початок строку відбування покарання вирішено обчислювати з дня затримання ОСОБА_10 в порядку приведення вироку до виконання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України вирішено зарахувати у цей строк попереднє ув`язнення ОСОБА_10 у період з 18.11.2018 по 23.11.2019 з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів та скасовано арешт на речові докази, накладений ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 19.11.2018.
Згідно вироку, близько 19 год. 30 хв. 18.11.2018 на сходинковому майданчику першого під`їзду АДРЕСА_2 після сумісного розпиття спиртних напоїв під час словесного конфлікту з ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у зв`язку з тим що останній плюнув в обличчя обвинуваченого, ОСОБА_10 умисно лезом розкладного ножа наніс один удар в ліву частину грудної клітки потерпілого ОСОБА_12 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння, у вигляді: колото-різаної рани по передньо-боковій поверхні грудної клітки ліворуч на рівні 7 міжребір`я і на межі з середньо ключичною та передньо-аксилярною лініями з наявністю проникнення в плевральну порожнину, при наявності гемотораксу, ушкодженням міжреберної артерії. В подальшому ОСОБА_10 облишив потерпілого на сходинковому майданчику, повернувся до приміщення своєї квартири та повідомив присутнім про дану подію, попросив подивитися в якому стані потерпілий та викликати для нього швидку медичну допомогу. Потерплому ОСОБА_11 було надано своєчасну невідкладну кваліфіковану медичну допомогу і він залишився живий.
В апеляційних скаргах:
-прокурор просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 13 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильність перекваліфікації судом дій обвинуваченого зі ст. ст.15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 13 КК України на на ч. 1 ст. 121 КК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення. Зазначає, що обвинувачений діяв з прямим умислом на позбавлення потерпілого життя і на стадії закінчення замаху на вбивство відмовився по суті не від заподіяння смерті потерпілому, а від повторення замаху на злочин, а повідомлення ним свідків, які в свою чергу викликали швидку медичну допомогу не мав характеру активних дій, спрямованих на запобігання злочинному наслідку, який не настав з незалежних від його волі причин. Крім того зазначає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину, оскільки пом`якшуючих покарання ОСОБА_10 обставин не встановлено, обвинувачений ОСОБА_10 був раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисне вбивств;
-захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_10 більш м`яке покарання із застосуванням статей 75, 76 КК України. Посилається на неповне врахування судом при призначенні покарання тих обставин, що обвинувачений сприяв у розкритті злочину, визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - повідомив про нанесення удару ножем та просив надати медичну допомогу потерпілому, що дало можливість вжити всіх заходів для своєчасного надання необхідної медичної допомоги, а також вважає, що пом`якшуючою покарання обставиною є дії потерпілого, які спровокували конфліктну ситуацію.
Заслухавши міркування захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги захисника та в заперечення апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора в підтримання апеляційної скарги прокурора та в заперечення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження та необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_10 зі ст. ст.15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 13 КК України на на ч. 1 ст. 121 КК України є обгрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів у даній справі, яким місцевим судом дано належну оцінку.
Суд першої інстанції обгрунтовано визнав достовірними послідовні показання обвинуваченого ОСОБА_10 під час слідчого експерименту на досудовому розслідувані та у судовому засиданні про те, що він, наносячи удар лезом розкладного ножа в нижню частину грудної клітки потерпілого ОСОБА_12 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, створив конфлікту ситуацію та плюнув йому в обличчя, не мав наміру його вбивати, з урахуванням належного аналізу всіх доказів, наведених у вироку.
Зокрема, ці показання узгоджуються з даними судово-медичної експертизи про виявлені у потерпілого ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани по передньо-боковій поверхні грудної клітки ліворуч на рівні 7 міжребір`я і на межі з середньо ключичною та передньо-аксилярною лініями з наявністю проникнення в плевральну порожнину, при наявності гемотораксу, ушкодженням міжреберної артерії , що могли бути заподіяні за вказаних обвинуваченим обставин; показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про поведінку ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_12 до та після нанесення останньому тілесного ушкодження.
Наявними у справі доказами поза розумним сумнівом стороною обвинувачення не доведена наявність прямого умислу у ОСОБА_10 на позбавлення життя потерпілого, оскільки після нанесення ОСОБА_12 одного удару лезом складного ножа у нижню частину грудної клітки, обвинувачений, маючи реальну можливість вбити потерпілого, добровільно припинив можливе подальше нанесення тілесних ушкоджень ножем потерпілому, повернувся до квартири, повідомив присутніх про дану подію та попросив викликати для Волківського швидку медичну допомогу.
Судом першої інстанції призначено Лаговському справедливе реальне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, який є раніше судимим, та обставини, що обтяжує покарання, - рецидиву злочинів.

При цьому судом фактично було враховано наведені у вироку обставини обвинувачення, визнаного судом доведеним, зокрема, дані про вчинення злочину після розпиття спиртних напоїв. Тому невказання у мотивувальній частині вироку про врахування вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням конкретних обставин вчинення протиправного діяння, тяжкості наслідків, що настали, з урахуванням думки потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, колегія суддів дійшла висновку про призначення Лаговському судом першої інстанції покарання, яке не може бути визнано явно несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості або м`якості.

Тому доводи апеляційних скарг є безпідставними.

Підстав для скасування чи зміни вироку, що є законним та обгрунтованим, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , - у той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді: