Справа № 171/178/20
УХВАЛА
Іменем України

16 березня 2020 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Апостолове кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2019 року за № 0001019 відносно ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С ТА Н О В И В:

У судове засідання не зявились потерпілі та свідкі, відсутні відомості про отримання ними судових повісток, тому прокурор просив відкласти судовий розгляд, крім того на адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ..

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочинів, у тому числі тяжкого злочину, є ризики, що обвинувачений ухилиться від суду, може незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим обвинуваченому було обрано запобіжний захід, на даний час визначені ризики не відпали, судовий розгляд не завершено, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім, тому просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу.

Захисник проти клопотання прокурора заперечував, просив змінити раніш обраний запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти застосування запобіжного заходу, пояснивши, що злочини, у вчиненні яких він обвинувачується не є тяжкими, він не проникав у приміщення з метою таємного майна, а зайшов в магазин вдень, тому кваліфікація дій за ч. 3 ст. 185 КК України є невірною, він має житло, має неповнолітню дитину, проживає з матірю пенсійного віку, які потребують догляду та допомоги, сам має ряд захворювань, тому просить змінити запобіжний захід на більш м`який.

Суд, вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити, а у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого слід відмовити..

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

23.01.2020 року ухвалою слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 завершується 23.03.2020, однак судовий розгляд не завершено з об`єктивних причин.

Суд приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.194 КПК України.

Суд враховує тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а тому з метою уникнути покарання може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме п.1, 3, 5 ч.1 цієї статті, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду та сторони обвинувачення, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність.

Суд, приходить до висновку, що прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його сімейний стан, стан здоров`я, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що слід продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Доводи обвинуваченого щодо неправильної кваліфікації його дій не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки не можуть бути вирішені до остаточного вирішення питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів.

Всі інші обставини на які посилається обвинувачений існували на час обрання запобіжного заходу слідчим суддею, а тому враховувались слідчим суддею та на даний час не змінились, втім ці обставини не спростовують доводів прокурора про наявність ризиків передбачених п. 1,3,5 ст. 177 КПК України та недостатність більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту та необхідність задоволення клопотання прокурора та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 199, 317, 331, 350, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

По справі оголосити перерву до 14-00 години 23.03.2020 року для виклику потерпілих та свідків.

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 14.05.2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома та направити до Криворізької УВП №3 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 діб.

Суддя: ОСОБА_1