КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/41/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
09 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 ,на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погоджене начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_11 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без застосування застави, до 31 січня 2020 року, в межах строку досудового розслідування, строком до 60 діб, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує про непричетність підозрюваного до епізоду, який мав місце в ніч з 15 на 16 травня 2019 року в Бориспільському районі Київської області. Додає про штучність кваліфікації події за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 257 КК України та сумніви в правдивості показів потерпілої ОСОБА_12 .
Також апелянт зазначає, що слідчим суддею проігноровано факт невручення підозрюваному копії клопотання про продовження строку тримання під вартою. Стверджує, що стороною обвинувачення подано клопотання до суду в останній день дії строку запобіжного заходу, тобто менше ніж за 5 днів. Додає, що матеріали НРСД містять очевидні ознаки недопустимості.
Далі в апеляційній скарзі адвокат вказує, що тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а посилання прокурора на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, є необґрунтованим.
Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання на території Ковельського району, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проїзних документів не придбав, з місця реєстрації не знімався, раніше не судимий, заяв та повідомлень у правоохоронних органів, які б свідчили про готування ним нового злочину не має. Вказує на наявність у підозрюваного соціально-корисних зв`язків. Додає, що слідчим суддею при постановленні ухвали не враховано незадовільний стан здоров`я підозрюваного.
У підсумку автор апеляційної скарги зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею дотримані.
06.09.2019 ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
07.09.2019 ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
30.09.2019 ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України.
07.09.2019 ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03.11.2019.
30.12.2019 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києвастрок досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 06.03.2020 року.
31.10.2019 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , на строк 30 днів, тобто до 03.12.2019 включно.
02.12.2019 слідчий слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_11 , звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року задоволено та продовжено щодо ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без застосування застави, до 31 січня 2020 року, в межах строку досудового розслідування, строком до 60 діб.
Під час розгляду клопотання про продовженнящодо ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі огляду місця події від 16.05.2019, показаннях ОСОБА_12 від 20.05.2019 та 21.05.2019, протоколі пред`явлення речей для впізнання, показаннях ОСОБА_13 від 20.05.2019, протоколі та довідці до протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж) відносно ОСОБА_14 , показаннях ОСОБА_15 від 25.05.2019, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2019, від 05.09.2019, показаннях ОСОБА_16 від 25.05.2019, протоколі огляду місця події від 05.09.2019, показаннях ОСОБА_17 від 05.09.2019, протоколі обшуку від 05.09.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , протоколі обшуку від 05.09.2019 за адресою: АДРЕСА_3 .
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Твердження адвоката про непричетність підозрюваного до епізоду, який мав місце в ніч з 15 на 16 травня 2019 року в Бориспільському районі Київської області, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, твердження адвоката про наявність ознак недопустимості у матеріалах НРСД не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.
Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Посилання адвоката на те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проїзних документів не придбав, з місця реєстрації не знімався, раніше не судимий, відсутність заяв та повідомлень у правоохоронних органів, які б свідчили про готування ним нового злочину, наявність соціально-корисних зв`язків, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у підозрюваного соціальних зв`язків, запобігти яким можливо через застосування запобіжних заходів.
Доводи сторони захисту стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваного заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, оскільки відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, а запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Твердження захисника про те, що сама лише тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та дослідив належним чином матеріали провадження і навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Посилання адвоката на штучність кваліфікації події за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 257 КК України, не знайшли свого підтвердження. Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про продовження строку тримання особи під вартою.
З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту на сумніви стосовно правдивості показань ОСОБА_12 .
Посилання захисника на те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано пізніше ніж п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень ст. 194 КПК України.
Посилання апелянта на ненадання підозрюваному копії клопотання та доданих до нього матеріалів знайшли своє підтвердження, з огляду на відсутність в матеріалах справи розписки про отримання цих документів, проте такі порушення не можуть бути підставою для скасування ухвали та відмови у задоволенні клопотання, з огляду на положення ст. 194 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для відмови у застосуванні запобіжного заходу. Також колегія суддів звертає увагу, що ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, підозрюваний та його захисник не звертались з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи.
Посилання сторони захисту на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим твердження захисника про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 та продовжено щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застосування застави до 31 січня 2020 в межах строку досудового розслідування строком до 60 діб, залишити без змін, а апеляційну захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4