Справа № 344/831/20
Провадження № 1-кс/344/420/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0004355 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна без застосування фізичного насильства, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду.

Так, 28 грудня 2019, близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні зали залізничного вокзалу, який знаходиться по вул. Привокзальна, 1 в м. Івано-Франківську, побачив потерпілу ОСОБА_7 , яка стояла біля входу до зали очікування. У цей момент в ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 , а саме її жіночою сумочкою, чорного кольору.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, несподівано підбіг до ОСОБА_7 та без застосування фізичного насильства, ривком вирвав з правої руки жіночу сумку у якій знаходились грошові кошти.

Після цього, ОСОБА_4 з місця події втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 23 748 гривні.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із незакінченою середньою освітою, неодружений, раніше судимий: 11.12.2018 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік; 27.02.2018 до Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.

17 січня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 28.12.2019, протоколі допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколах допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколі огляду відеозапису та інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності .

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Абзацом 175 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено термін «обґрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років та він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Окрім цього, останній не навчається, офіційно не працює, джерело доходу невідоме та в подальшому може займатися злочинною діяльністю.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи вище наведені ризики, репутацію підозрюваного, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не можливе.

Застосування запобіжного у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Інший вид запобіжного заходу заставу, застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки він не працює, не має постійного джерела доходів та відсутності осіб, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а у даному випадку вважаю, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти таким ризикам.

Викладене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт. У той же час вважаю, що застосування саме такого запобіжного заходу, буде в повній мірі обґрунтованим та достатнім.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Захисник, законний представник та підозрюваний в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечили, просили застосувати нічний домашній арешт.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, його законного представника та захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що 17.01.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк шести років.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 зазначеного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, те, що він раніше судимий.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання - задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із незакінченою середньою освітою, неодруженого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонити йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді діє до 20 березня 2020 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1