Справа № 180/1631/19
Провадження № 1-кп/0182/770/2020
У Х В А Л А
Іменем України
09.04.2020 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2019 року №0000246 стосовно ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією п.5 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 263 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

07.02.2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу, відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05.02.2020 року про визначення підсудності у зазначеному кримінальному провадженні, в провадження колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду під головуванням судді ОСОБА_1 надійшло кримінальне провадження №0000246 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених п.5 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 263 КК України. Стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 11 квітня 2020 року. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до відкритого судового розгляду у складі колегії суддів, під час якого вважав за необхідне викликати сторони кримінального провадження, свідків відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування. Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк не більше 60 днів, обґрунтувавши клопотання тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, оскільки у разі доведеності його вини йому загрожує покарання на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, також існує можливість впливу обвинуваченого на свідків і потерпілих у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показів, оскільки останні не допитані в судовому засіданні. А також він може вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому у якому обвинувачується, оскільки в провадженні судів перебуває кілька кримінальних проваджень за його обвинуваченням, а обвинувачений офіційно не працевлаштований, немає міцних соціальних і родинних зв`язків.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в судове засідання не з`явилися. Прокурором від імені кожного з потерпілих надані письмові заяви, адресовані суду, про проведення підготовчого судового розгляду зазначеного кримінального провадження у їх відсутність. Цивільні позови потерпілими не заявлені. Будь - яких інших клопотань на адресу суду від потерпілих не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти призначення кримінального провадження до відкритого судового розгляду мотивуючи це, тим що при проведені досудового розслідування було допущено такі процесуальні порушення, які вплинули на його право на захист, що є перешкодою для призначення кримінального провадження до судового розгляду. Обвинувачений і його захисник просили повернути обвинувальний акт з мотивів неправильності обставин, викладених в обвинувальному акті, невірної кваліфікації дій обвинуваченого та невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України. При цьому обвинувачений зазначив, що він не мав достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тобто вони не були відкриті йому в повному обсязі, що позбавило його права заявити відповідні клопотання, зокрема про призначення ряду експертиз та позбавило можливості відкрити докази стороні обвинувачення, які характеризують його та частково спростовують обставини обвинувачення. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 і його захисник ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою. Обвинувачений просив застосувати стосовно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації і фактичного проживання, посилаючись на те, що він працює в охоронній структурі, тобто має законне джерело доходу і власне житло. На його думку, цілодобовий домашній арешт, контроль за яким повинен здійснювати прокурор, забезпечить його належну процесуальну поведінку і усуне ризики, на які послався прокурор у своєму клопотанні.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту викладені в ст. 291 КПК України, при цьому в п. 5 ч.2 вищеназваної статті зазначено, що обвинувальний акт має містити зокрема такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з частиною першою статті 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом.

Тобто, обвинувальний акт є тим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою, висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування.

В обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000246 в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України відсутні фактичні обставини події злочину, вчиненого стосовно кожного з потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а правова кваліфікація дій обвинуваченого за вчинення вказаного злочину визначена без конкретизації стосовно тілесних ушкоджень, отриманих кожним з потерпілих, що віднесено прокурором фактично на розсуд суду,що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що умисне вбивство ОСОБА_14 , який знаходився в натовпі, вчинено ОСОБА_5 умисно, з хуліганських мотивів (а.п.7). Однак, правова кваліфікація зазначених дій обвинуваченого ОСОБА_5 не визначена.

Права обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього.

В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії від 19 грудня 1989 р., Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування і розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Натомість, в порушення зазначеної норми, суду надано протокол фіксації відмови обвинуваченого ОСОБА_5 від отримання обвинувального акта, копії реєстру матеріалів досудового розслідування та пам`ятки про право на розгляд кримінального провадження судом присяжних від 30.01.2020 року.

Відповідно до вимог ст. 293 КПК України обов`язок щодо вручення копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому, його захиснику та інш. особам, покладено на прокурора. Однак, як вбачається з відеозапису фіксації відмови ОСОБА_5 від отримання обвинувального акта, який переглянуто в судовому засіданні (а.п.33) такі дії вчинені слідчою Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 . При цьому, прокурор ОСОБА_16 , який затвердив зазначений обвинувальний акт навіть не був присутнім під час вручення зазначеного обвинувального акта.

Крім того, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, під час досудового розслідування до участі у кримінальному провадженні залучений перекладач, але переклад обвинувального акта та доданих до нього матеріалів на російську мову відсутні, що свідчить про порушення права обвинуваченого на захист.

До того ж, обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні раніше повертався прокурору ухвалою колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду від 03.10.2019р і ухвалою колегією суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2019р. При цьому, як вбачається зі змісту даних ухвал, вказівки суду, з якими погодився прокурор і не оскаржував їх, не виконані органом досудового розслідування в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів не оцінюючи наперед докази та не вдаючись до вирішення питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого та його винуватості встановила, що всупереч вказаних вище вимог, в обвинувальному акті міститься невідповідність його вимогам статті 291 КПК України.

Отже, враховуючи, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік дій, які вчиняються до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких колегією суддів вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим. В даному випадку зазначені вище порушення є істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів не має можливості ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в подальшому, що перешкоджає колегії суддів призначити судовий розгляд, у зв`язку із чим обвинувальний акт в даному кримінальному проваджені необхідно повернути прокурору.

Однак, заслухавши думку сторін судового провадження колегія суддів, вважає що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, один з яких відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким, який посягав на життя і здоров`я людини. Колегія суддів приймає до уваги відомі обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, мотив і спосіб його вчинення, який був небезпечним для життя і здоров`я багатьох осіб, з застосування бойових припасів, у громадському місці, внаслідок чого потерпілі отримали тілесні ушкодження. Суд бере до уваги відомості про репутацію обвинуваченого, яка не заслуговує на довіру, оскільки він не працює тривалий час, не має законного стабільного джерела доходу і фактично немає засобів для власного забезпечення та належного рівня проживання. Він не має близьких родичів і в його оточенні відсутні особи, які б могли поручитися за його поведінку. До того ж, ОСОБА_5 вчинив інкриміновані злочини в той час, коли стосовно нього в провадженні суду знаходилися інші кримінальні провадження, за якими йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, зокрема на домашній арешт за місцем його проживання, який не зміг забезпечити його належної поведінки, що вказує на наявність такого ризику як можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів.
Крім того, обґрунтовано існує ризик впливу обвинуваченого на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показів, оскільки потерпілі ОСОБА_13 і ОСОБА_12 фактично є сусідами обвинуваченого. Крім того, у разі доведеності вини обвинуваченого йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, що також може спонукати обвинуваченого до переховування від суду.
За таких обставин відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, у вигляді домашнього арешту. Тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Керуючись ст.ст. 314, 315,316 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого та його захисника про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000246, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.5 ч.2 ст.115, ч.2 ст.125, ч.1 ст. 125, ч.1 ст.263 КК України повернути прокурору Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування.

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на шістдесят днів, тобто до 07 червня 2020 року.
Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, з поданням апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий-
суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3