Номер провадження:1-в/521/1196/19
У Х В А Л А
ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна
06 грудня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання начальника ДУ «ОВК (№14)» про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Міняйлівка, Саратського району Одеської області, громадянина України, раніше судимого, засудженого вироком Саратського р/с Одеської області від 24.11.2016 року за ч. 3 ст. 186, 71 КК України до 7 років позбавлення.
Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 ; інші учасники, які приймали участь у судовому розгляді: представник ДУ «ОВК (№ 14)» ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд клопотання начальника ДУ «ОВК (№14)» про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .

Клопотання розглядалось за ініціативою начальника ДУ «ОВК №14».

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
З клопотання встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ОВК (№14)» з 15.04.2017 року. Початок строку покарання 10.11.2015 року, кінець строку покарання 08.07.2021 року. За період відбуття покарання ОСОБА_3 характеризувався негативно, до дисциплінарної відповідальності притягувався 4 рази, але відповідно ч. 13 ст. 134 КВК України визнається таким, що не має стягнень. З травня 2018 року порушень встановленого режиму не допускає, залучається до праці на підставі ч. 5 ст. 118 КВК України, виконує доручену роботу добре та вчасно за що був заохочений 5 разів.

На підставі викладеного, начальник установи просить застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_3 .

3.Позиції сторін.
Засуджений просив клопотання задовольнити в повному обсязі та застосувати до нього ст. 81 КК України, звільнивши умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання вважаючи його передчасним.

Представник колонії підтримав клопотання начальника ДУ «ОВК №14».

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши клопотання та надані адміністрацією установи документи, вислухавши думку прокурора, представника установи та засудженого, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше двох третин покарання, призначеного вироком суду. Також адміністрація колонії його характеризує, як особу яка має право на умовно-дострокове звільнення.

Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, обставини за якими було засуджено ОСОБА_3 , а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами /ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України/.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

У даному випадку ОСОБА_3 засуджений за скоєння злочину який відноситься до категорії тяжкого злочину проти власності (грабіж, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховищу або що завдав значної шкоди потерпілому).

Відповідно дієвість покарання станом на день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення на думку суду не досягнута. Мета покарання не реалізована.

Даючи оцінку сумлінній поведінці засудженого, судом встановлено наступне.

Так, під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни. Однак, як вбачається з наданої характеристики за весь період відбування покарання з 17.11.2015 року різними установами виконання покарань ОСОБА_3 характеризувався посередньо або негативно, мав стягнення, не був працевлаштований. Проте, тільки після проведених бесід виховного та профілактичного характеру засуджений переглянув свою поведінку та з травня 2018 року порушень встановленого режиму не мав, залучається до праці в порядку ч. 5 ст. 118 КВК України за що був заохочений 5 разів.
Таким чином, висновки представників колонії, що засуджений ОСОБА_3 заслуговує на умовно-дострокове звільнення є необґрунтованими, оскільки сумлінна поведінка та добросовісне ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого на протязі усього періоду відбуття покарання, а не лише у певний період часу.
Отже, вказані обставини у сукупності дають суду підстави вважати, що засуджений не довів своє виправлення та його звільнення умовно-достроково станом на день розгляду клопотання не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності. Відповідно у задоволені клопотання установи виконання покарань необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.
В задоволенні клопотання начальника ДУ «ОВК (№14)» про застосування умовно дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1