У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , представників військкомату ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах затриманого (потерпілого) ОСОБА_6 про незаконне затримання особи,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням про незаконне затримання ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання зазначено, що 29.11.року близько 10.00 год. по вул. Привокзальній, 1 в м. Івано-Франківську працівниками військового комісаріату було проведено незаконне затримання особи, ОСОБА_6 , та доправлено за адресою: АДРЕСА_1 де він без власної волі перебуває понад 72 год. Жодної згоди їхати до військового комісаріату він не надавав, однак працівники військового комісаріату із застосуванням сили доправили його туди примусово повідомивши, що начебто він ухиляється від військової служби і перебуває у розшуку, при цьому жодних підтверджуючих документів даного факту не надали.

В судовому засіданні адвокат подане клопотання підтримав.

Представники ОВК клопотання не визнали, суду пояснили, що ОСОБА_6 було затримано у відповідності до закону та Постанови КМУ України, так як він переховувався від призову на строкову військову службу.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, вважає наступне.

Як вбачається із матеріалів особової карти призовника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , він призваний на військову строкову службу.

Відповідно до листів №796 від 11.04.2018року, №2193 від 04.10.2018 року ІНФОРМАЦІЯ_2 Начальнику поліції Надвірнянського ВП ГУНП, райвійськкомат просить вжити заходів щодо встановлення місця перебування (розшуку) та доставки до Надвірнянського РВК осіб призовного віку згідно додатку, які ухиляються від явки за викликом до Надвірнянського РВК для вирішення питання притягнення останніх до адміністративної відповідальності та призову їх на строкову службу до ЗС України весна 2018року.

І в цьому листі, і в своїх поясненнях представник ОВК посилаються на Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п. 59 постанови КМ України від 06.12.2016р. №921, ст. 68 Постанови КМУ від 21.03.2002року №352.

Так, відповідно до п. 68. Постанови КМУ від 21.03.2002року №352, районні військові комісари зобов`язані особисто контролювати прибуття призовників для проходження призовної комісії, а стосовно осіб, які не прибули на призовну комісію, вживати заходів для встановлення причин їх неприбуття і розшуку. Призовникам, які не прибули для проходження призовної комісії з поважних причин, визначається інший день для її проходження. Про всі випадки неприбуття призовників для проходження призовної комісії без поважних причин районні військові комісаріати повідомляють органи внутрішніх справ щодо їх розшуку. Органи внутрішніх справ у встановленому законом порядку зобов`язані проводити розшук, затримання і доставку до районних військових комісаріатів громадян, які ухиляються від виконання загального військового обов`язку. Документи з розшуку зберігаються в особових справах призовників, які ухиляються від призову на строкову військову службу. Якщо дії щодо розшуку цих призовників не дають позитивних наслідків, за рішенням призовної комісії на них оформляються та надсилаються до відповідних правоохоронних органів такі документи.

Так, відповідно до п.68 наведеної вище постанови, органи внутрішніх справ зобов`язані проводити розшук, затримання та доставку призовників у встановленому законом порядку.

Однак, єдиним законом, яким передбачено затримання особи, є Кримінальний процесуальний Кодекс України, де у Параграфі 2 визначено підстави та порядок здійснення затримання особи.

Так, відповідно до ст. 207 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу : 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Статтею 208 КПК України визначено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у випадку, якщо підозрюваний не виконав обов`язки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Однак, судом встановлено, що протокол про затримання ОСОБА_6 не складався, а отже, саме затримання було здійснене із порушенням встановленого законом документального порядку його оформлення. Також, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ухилення від проходження військової служби, щодо нього не вносилися дані в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ухилення від проходження військової служби.

Згідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Статтею 5 Європейської Конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно із практикою Європейського суду, яка є частиною національного законодавства, фіксація точних даних про затримання, також як і підстав затримання, жє необхідною умовою законності для цілей пор.1 ст. 5 Європейської конвенції ( рішення ЄСПЛ від 08.07.1999р. в справі Чакісі проти Туреччини, рішення ЄСПЛ від 17.01.2001року в справі Ірфан Білгін проти Туреччини, та ін.).

Свавільне затримання або арешт визнані грубим порушенням прав людини. У Загальній декларації прав людини, прийнятій 10 грудня 1948 р. Генеральною Асамблеєю ООН, наголошується: "Ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання" (ст. 9). Міжнародний пакт про громадянські і політичні права, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 14 грудня 1966 р. і ратифікований Україною, містить такі положення: "Нікого не може бути піддано свавільному арешту чи триманню під вартою. Нікого не може бути позбавлено волі інакше, як на підставах і відповідно до такої процедури, які встановлені законом" (ст. 9); "3. Кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов`язується: ... б) забезпечити, щоб право на правовий захист для будь-якої особи, яка потребує такого захисту, встановлювалось компетентними судовими, адміністративними чи законодавчими владами або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим системою держави, і розвивати можливості такого захисту".

Частиною 2 статті 206 КПК України визначено, якщо слідчий суддя отримує із будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави у встановленому законом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Суду надано довідку №1/285 від 11.12.2019 року, про те, що з обласного призовного пункту, що розташований в ІНФОРМАЦІЯ_3 , призовник ОСОБА_6 29.11.2019 року був відправлений в складі команди НОМЕР_1 для проходження подальшої служби в Навчальному центрі Старичі військової частини № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_3 .

Отже, підсумовуючи все вище викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що працівниками національної поліції, які здійснювали затримання ОСОБА_6 на виконання листа Надвірнянського РВК, було порушено встановлений законом порядок такого затримання.

Згідно з положеннями ст. 309 КПК України дана ухвала слідчого судді не зазначена у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 12, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах затриманого ОСОБА_6 про незаконне затримання особи задовольнити.

Визнати затримання ОСОБА_6 незаконним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 12 грудня 2019 року.