Справа № 357/6108/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №3 в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000041 від 29.05.2019 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 04.06.2019 року.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 р. №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 р. №1126-VII;

- від 06.05.2014 р. №454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 р. №1240-VII;

- від 21.07.2014 р. №607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 р. №1595-VII;

- від 14.01.2015 р. №15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 №113-VIII,

з 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Рішення про демобілізацію до теперішнього часу не приймалося.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №32 від 08.02.2018 р. солдат ОСОБА_5 , з яким 27.12.2017 р. укладено контракт на проходження військової служби строком на 3 роки, призначений на посаду кулеметника 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону та зарахований на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №256 від 25.09.2018 р. солдату ОСОБА_5 була надана відпустка терміном на 10 діб, з якої останній 08.10.2018 р. мав повернутись до цієї ж військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 08.10.2018 р., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, в умовах особливого періоду, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та в період з 08.10.2018 р. по 28.05.2019 р. включно, ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

29.05.2019 р. солдат ОСОБА_5 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу з відпустки без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) чим вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 26 лютого 2020 р., яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 26 лютого 2020 р., укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 - з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, пояснивши про причини скоєння кримінального правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1(один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч.4 ст.407 КК України, погоджену сторонами угоди у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1(один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази у провадженні та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 26 лютого 2020 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000041 від 29.05.2019 р. - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, з особливостями, передбаченими ст.ст.474,473,394,424 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1