Ухвала

Іменем України
29 квітня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-3721 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційні скарги засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 листопада 2018 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 21 січня 2020 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 листопада 2018 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Гречишкине Новоайдарського району Луганської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ Луганської області, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , жителя АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень,

Вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні та речових доказів. Грошові кошти в сумі 20000 гривень(речовий доказ), що були вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , передано у власність держави.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 листопада 2018 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 21 січня 2020 року вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 листопада 2018 року змінено в частині вирішення питання про речовий доказ - грошові кошти, що були вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , в сумі 9830 гривень передано у власність держави, а грошові кошти в сумі 10170 гривень повернуто ОСОБА_5 .

За вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнані винуватими у тому, що вони разом із особою, стосовно якої матеріали виділено в окреме провадження, протягом часу з травня по вересень 2016 року здійснювали у складі організованої групи в м. Сєвєродонецьк Луганської області незаконне придбання, зберігання та транспортування з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, внаслідок чого отримали дохід в сумі 9830 гривень.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Зазначає, що суди, призначаючи йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень, не взяли до уваги майновий стан, а саме те, що він не має постійного заробітку, а на його утриманні перебуває малолітня дитина. Крім цього, поза увагою суду залишився той факт, що його роль у вчиненні інкримінованого злочину була незначною. Просив ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року скасувати, а вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 листопада 2018 року в часті призначення йому покарання змінити, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Засуджений ОСОБА_5 у своїй касаційній скарзі вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Зазначає, що суди, призначаючи йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень, не взяли до уваги позитивну характеристику за місцем проживання і майновий стан, а саме те, що він не має постійного заробітку, а на його утриманні перебуває малолітня дитина. Крім цього, зазначає, що суд прийшов помилкового висновку, що грошові кошти у сумі 9830 гривень, які були вилучені в ході обшуку за місцем його проживання, підлягають спеціальній конфіскації у дохід держави, як одержані внаслідок вчинення інкримінованого злочину. Просив ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року скасувати, а вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 листопада 2018 року змінити, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та повернути у власність грошові кошти у сумі 9830 гривень, які були безпідставно передані у власність держави.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

У касаційній скарзі засуджені не оскаржують висновків суду в частині доведеності їх винуватості та кваліфікації дій. Натомість, окрім іншого вказують на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість.

На думку колегії суддів, вказані доводи засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Сторона, вимагаючи скасування або зміни судового рішення та посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на її можливостях відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження.

Крім того необхідно довести, що правові питання, які вона наводить у касаційній скарзі, вона виносила на розгляд судів попередніх інстанцій, і цих доводів ними не було розглянуто або висновки судів щодо них були неправильними, а також навести аргументи на спростування цих висновків.

Варто вказати, що питання призначення покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було предметом перегляду Верховного Суду.

Так, постановою від 27 листопада 2019 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено, що визначаючи останнім покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо його виду та розміру, урахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за ст.12 КК України належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинувачених, які раніше не судимі, до адміністративної відповідальності не притягувалися, офіційно не працевлаштовані, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, груп інвалідності та хронічних захворювань не мають, задовільно характеризуються за місцем проживання, та мають на утриманні малолітніх дітей, щиро розкаялися у вчиненому злочині, що згідно зі ст. 66 КК є пом`якшуючою покарання обставиною, а передбачені ст. 67 КК обставини, які обтяжують покарання, - відсутні.

Разом із цим встановлено, що аналогічні доводи щодо суворості призначеного покарання, наведені в апеляційних скаргах засуджених, було перевірено судом апеляційної інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, зазначивши, що призначене ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на це, колегія суддів прийшла до висновку, що правових підстав вважати призначене покарання за наявних у справі матеріалах явно несправедливим унаслідок суворості немає.

Заслуговує на увагу й те, що ухвала суду апеляційної інстанції від 26 квітня 2019 року була скасована Судом виключно із підстав неправильного вирішення питання про спеціальну конфіскацію, а в ході нового апеляційного розгляду апеляційний суд, слідуючи позиції колегії суддів Касаційного кримінального суду, викладеній в постанові від 27 листопада 2019 року, повторно вказав, що призначене покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК України.

Інших доводів щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які б не були предметом перегляду судами апеляційної чи касаційної інстанції, засуджені не наводять.

Щодо вказівки засудженого ОСОБА_6 про невмотивованість рішень про конфіскацію речового доказу - грошових коштів у сумі 9830 гривень, які було вилучено за його місцем проживання слід вказати наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, перелік яких наведено у цій нормі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержано внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Системно-структурний аналіз положень КК України свідчить про те, що за своєю правовою природою спеціальна конфіскація не є покаранням, а належить до інших заходів кримінально-правового характеру, які полягають у передбачених законом обмеженнях прав і свобод особи, що не мають карального навантаження, а спрямовані на забезпечення безпеки суспільства шляхом реалізації превентивної мети утримання винних від скоєння нових протиправних діянь та усунення умов, які сприяють їх вчиненню.

Отже, спеціальна конфіскація є заходом процесуального примусу, який обтяжує становище особи. Тому при застосуванні інституту спеціальної конфіскації слід дотримуватися принципу справедливого балансу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання прав потерпілого.

Тягар доведення необхідності застосування спеціальної конфіскації покладається на сторону обвинувачення, яка має обґрунтувати свої доводи і вказати, що саме підлягає спеціальній конфіскації гроші, цінності тощо, та чи вирішувалось питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Зі змісту судових рішень вбачається, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме незаконного придбання, зберігання та транспортування з метою збуту, а також збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинених у складі організованої групи, було отримано дохід в сумі 9830 гривень.

Суд апеляційної інстанції вірно вказав, що місцевий суд безпідставно постановив передати у власність держави грошові кошти у сумі 20000 гривень, які були вилучені під час обшуку у ОСОБА_5 за місцем його проживання та не навів жодних доказів про те, що всі ці грошові кошти одержані внаслідок вчинення злочину. Натомість, прийшов до обґрунтованого висновку застосувати спеціальну конфіскацію до вилучених грошей у сумі 9830 гривень, які є встановленим доходом від збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинених у складі організованої групи, а грошові кошти у сумі 10170 гривень, щодо яких стороною обвинувачення не надано доказів набуття цих грошей злочинними шляхом, повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Таким чином, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених, на вирок місцевого суду, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив викладені у ній доводи, мотивувавши своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційні скарги було задоволено частково, а вирок місцевого суду змінено. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Ураховуючи наведені у скаргах мотиви та надані до них копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційних скарг засуджених немає.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 листопада 2018 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 21 січня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3