УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні № 520 180 000 000 011 97 від 10.12.2018,
у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , у якій заявник зазначив, що постановою слідчого ДБР України ОСОБА_4 від 24.06.2019 у кримінальному провадженні № 520 180 000 000 011 97 від 10.12.2018 за ч. 2 ст. 343 КК України відмовлено у визнанні його потерпілим.

Вказане рішення заявник вважав незаконним, наполягав на тому, що кримінальним правопорушенням йому завдана моральна шкода, пов`язана із створенням керівником Генеральної прокуратури України перешкод у притягненні до кримінальної відповідальності співробітників УСБУ у Хмельницькій області.

На обґрунтування вказаної вимоги ОСОБА_3 вказав, що кримінальне провадження № 520 180 000 000 011 97 порушене у зв`язку з вчиненням керівництвом Генеральної прокуратури України незаконного втручання у дії слідчого прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінальних проваджень № 420 142 403 100 000 04 від 19.02.2014 та № 420 180 000 000 016 58 від 05.07.2018, зокрема, шляхом постановлення рішення про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу.

Заявник вважав, що такими діями керівництва Генеральної прокуратури України йому спричинена моральна шкода, що у силу ст. 55 КПК України є підставою для визнання його потерпілим.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, вважав, що наявні підстави для визнання його потерпілим.

Слідчий ДБР, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, що відповідно до положень ст.306 КПК України не є перешкодою у розгляді скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Як вбачається з долученої до скарги заяви ОСОБА_3 від 08.05.2019, останній просив слідчого ДБР визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 520 180 000 000 011 97 від 10.12.2018, що порушене у зв`язку із втручанням Генерального прокурора України у дії слідчого ОСОБА_3 під час здійснення ним досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 420 142 403 100 000 04 та № 420 180 000 000 016 58 оскільки такі дії, на думку заявника, завдали йому моральну шкоду.

Постановою слідчого ДБР ОСОБА_4 від 24.06.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено, оскільки доказів спричинення заявнику моральної шкоди не здобуто.

Згідно з ч.1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні визнається фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

У силу ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:
- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Отже, статус потерпілого фізична особа може мати, зокрема у разі, коли у результаті вчиненого кримінального правопорушення цій особі спричинена моральна шкода в одній з форм, що зазначені вище.

Крім того, наявність такої шкоди має бути встановлена безпосередньо на момент звернення зацікавленої особи до слідчого або прокурора з заявою про її залучення як потерпілого.

З наведеного витікає, що особа,яка вважає, що внаслідок неправомірних дій їй завдана моральна шкода, має навести, у чому саме полягає така шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно.
З огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення, з матеріалів кримінального провадження № 520 180 000 000 011 97 має вбачатись, що дії керівництва Генеральної прокуратура України в частині прийняття процесуального рішення щодо зміни підслідності у кримінальному провадженні № 420 142 403 100 000 04, призвели до приниження честі та гідності слідчого ОСОБА_3 , тобто завдали останньому моральної шкоди.

Однак ініціатором скарги не доведено, що моральна шкода мала місце.

Крім того, дії Генерального прокурора щодо зміни підслідності є правомірними, оскільки відповідають вимогам ч. 5 ст. 38 КПК.

Отже, за таких обставин виключається завдання слідчому ОСОБА_3 моральної шкоди рішенням Генерального прокурора.

Наведене приводить слідчого суддю до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови слідчого.

Виходячи з сукупності встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 303, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань України ОСОБА_4 від 24.06.2019 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 520 180 000 000 011 97 від 10.12.2018 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1