ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 п. 5 п. 11 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 чт.263 КК України,-
за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
підозрюваного: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_5

встановила:
В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що підозра у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України не обґрунтована.
Жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України, ані прокурором ані слідчим не доведений.
Судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 має реєстрацію та постійне місце проживання, у лікарів нарколога та психіатра не обліку не перебуває, проживає з матір`ю пенсіонером МВС та дружиною, не офіційно працює, нащо утримує трьох доньок, раніше не судимий.
Крім того, вказує, що ОСОБА_6 готовий співпрацювати з органами слідства, не має наміру ухилятися від слідства та суду, впливати на свідків.
Прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 , та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 20 лютого 2020 року.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 раніше не судимий, при цьому офіційно не працює, підозрюється у скоєнні злочину, який є особливо тяжким, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тривалий час переховувався від органу досудового розслідування та суду, ризики, передбачені п.п. 1-3 ч.1 ст. 177 КПК України, є доведеними, атому лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою на думку суду забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 п. 5 п. 11 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 чт.263 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Таким чином, доводи захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на тяжкість покарання у разі визнання його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, задля зміни їх показів на свою користь, та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи тяжкість підозри може вживати будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а в разі неможливості вчинення таких дій, може покинути місце свого постійного проживання з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Згідно з рішенням ЄСПЛ "Осипенко проти України", тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту.
При вирішенні питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих підозрюваному, одне з яких, відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі,, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, при цьому офіційно не працює, підозрюється у скоєнні злочину, який є особливо тяжким, поєднаний із насильством, яке є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, а також, наявність, передбачених ст.177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.
Посилання в апеляції захисника на те, що ОСОБА_6 має реєстрацію та постійне місце проживання, у лікарів нарколога та психіатра не обліку не перебуває, проживає з матір`ю пенсіонером та дружиною, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування такого виду запобіжного заходу.
Те, що ОСОБА_6 готовий співпрацювати з органами слідства, не має наміру ухилятися від слідства та суду, впливати на свідків, як на те посилається захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене жодними доказами не підтверджується, а навпаки, спростовується, наявними та доведеними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 п. 5 п. 11 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 чт.263 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3