ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6191/18 Номер провадження 11-кп/814/153/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002003 від 11.06.2018 за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17.01.2019,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Полтава, українка, громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, не одружена, картонажник ПП ПТК «ЛУКАС», раніше не судима, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1
визнана винуватою та засуджена за частиною 2 статті 121 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 8290 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 18 січня 2019 року.
Зараховано ОСОБА_7 в термін відбування покарання строк перебування під вартою, а саме з 12 червня 2018 року по 17 січня 2019 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 11.06.2018 приблизно 21 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки з потерпілою ОСОБА_11 , яка згодом переросла в бійку, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння останній тяжких тілесних ушкоджень, нанесла один удар ножом ОСОБА_11 в ліву частину спини на рівні грудної клітини, тим самим, заподіявши останній колото різане ушкодження задньої поверхні грудної клітини з ушкодженням лівої легені, яке ускладнилося гострою внутрішньою крововтратою та відносно живої особи має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину,передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України призначивши покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що досліджені судом першої інстанції докази вказують на наявність у ОСОБА_7 умислу на вбивство ОСОБА_11 так, як клинок ножа, яким нанесено тілесні ушкодження в область грудної клітини, зайшов у тіло на свою повну довжину, що характеризує силу удару та направленість умислу в момент нанесення ушкодження.
Факт спроб ОСОБА_7 надати ОСОБА_11 першу медичну допомогу, на думку апелянта, необхідно розцінювати критично, як наслідок усвідомлення вчиненого та намагання уникнути відповідальності за вчинене. Обвинувачена протягом судового розгляду заперечувала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, безпідставно стверджуючи про наявність небезпеки для свого життя у момент бійки з ОСОБА_11 , але у ОСОБА_7 виявлено легкі тілесні ушкодження, в той же час у ОСОБА_11 , серед інших легких тілесних ушкоджень, проникаюче колото-різане поранення на задній поверхні грудної клітини зліва, а тому вказані обставини виключають обставини, яка пом`якшує покарання часткове визнання вини.
Крім того,прокурор зазначає, що судом не взято до уваги позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання та обвинуваченою не вживались заходи направлені на компенсацію матеріальної та моральної шкоди, що ставить під сумнів щирість визнання вини, а тому судом призначено занадто м`яке покарання, що не відповідає особі обвинуваченої та наслідкам у виді смерті ОСОБА_11 .
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 ; обвинуваченої та захисника, які, посилаючись на законність оскаржуваного судового рішення просили вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд дійшов висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за наведених у вироку обставин ґрунтується на зібраних у справі і перевірених у суді оцінених у сукупності, достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку, яким надана належна оцінка, як того вимагає ст. 370 КПК України.
Фактичні обставини нанесення обвинуваченою ОСОБА_7 , ОСОБА_11 одного удару ножем в ліву частину спини на рівні грудної клітини, внаслідок чого настала її смерть, ніким із учасників провадження не оспорюються.
Доводи прокурора про те, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, оскільки вона вчинила умисне вбивство, є необґрунтованими.
Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» роз`яснив, що для відмежування умисного вбивства (ч.1 ст.115 КК України) від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України), необхідно судам ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Питання про умисел, необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачала ОСОБА_7 і бажала їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.
Відповідальність за ст.121 КК України настає й у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.
Суд першої інстанції врахував наведені вимоги закону та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у обвинуваченої ОСОБА_7 мети позбавити життя ОСОБА_11 , з якою вони були сусідами та перебували у дружніх відносинах.
Так, в судовому засіданні обвинувачена заперечувала, що мала намір вбивати потерпілу, а нанесла один удар ножем внаслідок бійки між нею ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .. При цьому,мотивуючи свої дії неправомірною поведінкою ОСОБА_11 по відношенню до неї, як зазначає обвинувачена підставою виникнення сварки з ОСОБА_11 , що розпочалася в під`їзді, стало звинувачення ОСОБА_11 на адресу ОСОБА_7 у її причетності до безладу у коридорі де вони усі разом мешкали. Не бажаючи приймати участь в подальшому конфлікті, обвинувачена повернулась до свого місця проживання, а саме, до кімнати АДРЕСА_2 , де на той час також перебував і ОСОБА_12 знаходячись на дивані. В подальшому, ОСОБА_11 зайшла до її кімнати двері якої було відчинено, та продовжила сварку, висловлюючи на адресу обвинуваченої звинувачення та образи, підійшовши ближче до останньої ОСОБА_11 штовхнула її, від чого ОСОБА_7 впала на підлогу, вдарившись при цьому спиною та рукою об батарею. Піднявшись з підлоги, обвинувачена штовхнула ОСОБА_11 , після чого схватила її за волосся та між ними почалася бійка в ході якої вони штовхали одна одну, хапаючи за волосся та висловлюючи взаємні образи. Як зазначає обвинувачена, в ході бійки з ОСОБА_11 вона, відчувши перевагу останньої та побоюючись за своє життя, знаходячись на короткій відстані із потерпілою біля стола на якому лежав ніж, яким вона напередодні різала їжу, нанесла останній один удар в ліву частину тулубу ОСОБА_11 .. Після цих подій та втручання в їх сварку сусіда ОСОБА_13 , ОСОБА_11 вийшла з приміщення де мешкала обвинувачена та зайшла до своєї кімнати, де на той час знаходилася її онука, яка через 3-5 хвилин стала кричати, що її бабусі ОСОБА_11 стало зле. На крик дитини, обвинувачена зайшла до кімнати та побачила, що ОСОБА_11 лежить на підлозі в безпритомному стані і з рота останньої виділяється речовина схожа на кров, на що вона ОСОБА_7 намагаючись привести її до тями, відразу ж почала надавати їй першу медичну допомогу, а саме робити штучне дихання, непрямий масаж серця, бризкати водою на обличчя, однак оскільки ці дії позитивних результатів не надали, вона звернулась до ОСОБА_13 який на той час також перебував у кімнаті ОСОБА_11 , з проханням викликати швидку допомогу, працівники якої приїхавши на виклик попрохали усіх вийти з кімнати, а через деякий час повідомили про виявлене у ОСОБА_11 поранення та констатували смерть останньої.
ОСОБА_7 , заперечуючи проти кваліфікації її дій за частиною 1 статті 115 КК України, посилається на неправомірну поведінку потерпілої, яка виразилася у вторгненні до житла обвинуваченої та подальшої бійки, виправдовуючи (мотивуючи) свої дії, подіями що сталися у 2013 році, внаслідок яких її бувший співмешканець завдав їй численні тілесні ушкодження, в тому числі одним з яких була черепно - мозкова травма. На думку обвинуваченої, саме внаслідок страху повторного завдання їй тілесних ушкоджень з боку потерпілої та неможливість отримання захисту від інших осіб, оскільки її співмешканець, який під час бійки знаходився в кімнаті, був травмований та в той момент не мав змоги навіть пересуватися без сторонньої допомоги, обвинувачена, вбачаючи в діях потерпілої загрозу своєму життю та здоров`ю, схопила ніж, що знаходився в кімнаті на столі та нанесла один удар ножом, навіть не очікуючи такі жахливі наслідки.
Показання обвинуваченої проте, що ОСОБА_11 наносила їй ОСОБА_7 удари 11.06.2018 у кімнаті де проживає ОСОБА_7 узгоджуються з даними висновку судово-медичної експертизи № 534 від 13.06.2018 відповідно до яких у обвинуваченої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді: садна довгастої форми на підборідді, правій передньо-боковій поверхні шиї, тильній поверхні третього пальця правої кисті, які утворилися близько 1-2 діб до моменту огляду від чотирикратної травмуючої дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяли під кутом по даним анатомічних ділянок, якими могли бути нігті пальців людини, та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я; при судово медичній експертизі тілесних ушкоджень характерних для самозахисту у ОСОБА_7 не виявлено (а.с.227-228 т.1).
Показання обвинуваченої і наведені дані висновку судово-медичної експертизи також підтверджуються показаннями наданими суду свідками: ОСОБА_13 , який підтвердив, що обвинувачена і ОСОБА_11 були його сусідами, неприязних стосунків між ними не було. 11 червня 2018 року, перебуваючи на поверсі де мешкали обвинувачена та ОСОБА_11 побачив, як між ними відбувалася сварка в ході якої останні висловлювалися на адресу одна одної образливими словами та штовхалися, однак після його втручання розійшлися по своїм кімнатам, які знаходилися навпроти. Через деякий час почув голоси зазначених осіб, а потім крик ОСОБА_12 про допомогу. Зайшовши в кімнату він побачив бійку між обвинуваченою та потерпілою, при цьому вони тягали одна одну за волосся, через деякий час обвинувачена та потерпіла розійшлися по своїм кімнатам і вже через три-п`ять хвилин він почув крик дитини, що вбили ОСОБА_11 .. Зайшовши до кімнати, де знаходилась ОСОБА_11 він побачив останню на підлозі без свідомості, а обвинувачена робила їй масаж серця і зверталася до присутніх з проханням допомогти ОСОБА_11 .
ОСОБА_12 суду пояснив, що він мешкав із обвинуваченою однією сім`єю, як чоловік та дружина в кімнаті АДРЕСА_3 в місці Кременчуці, напроти їх житла знаходилась кімната ОСОБА_11 з якою вони перебували у сусідських стосунках. 11 червня 2018 року між обвинуваченою та потерпілою відбулася сварка з приводу, прибирання в коридорі загального використання. Пізніше до кімнати, де знаходився він ОСОБА_12 та обвинувачена, зайшла ОСОБА_11 та між останньою і обвинуваченою відбулася сварка, яка згодом переросла в бійку. Намагаючись розборонити ОСОБА_11 та обвинувачену, він ОСОБА_12 втратив рівновагу, оскільки був фізично обмежений у вільному пересуванні та впав на підлогу, однак побачивши як ОСОБА_11 виходить з кімнати, а обвинувачена направляється вслід за нею, побоюючись продовження конфлікту, він покликав на допомогу ОСОБА_13 . При цьому детально описати саме яким чином відбувалася бійка ОСОБА_12 не зміг, одночасно, зазначаючи, що нанесення обвинуваченою удару ножем він не бачив, оскільки знаходився на підлозі. Після припинення між обвинуваченою та потерпілою бійки, останні розійшлися по своїм кімнатам, а він вирушив за допомогою милиці на кухню, яка знаходилась на відстані трьох-п`яти метрів від кімнати, де мешкали вони з обвинуваченою і кімнати потерпілої, повертаючись через декілька хвилин почув крик дитини, що ОСОБА_11 погано. Як зазначає ОСОБА_12 , побачив ОСОБА_11 в безпритомному стані , ОСОБА_7 надавала їй допомогу, він зателефонував доньці ОСОБА_11 , яка швидко повернулась додому, викликав швидку медичну допомогу, працівники якої після огляду останньої повідомили про ножове поранення і пізніше констатували смерть останньої.
Показання обвинуваченої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 також підтверджуються: даними висновку судово-медичної експертизи № 524/1 від 24.04.2018, відповідно до яких: у ОСОБА_11 виявлено - тілесні ушкодження у виді: колото-різаної рани на задній поверхні грудної клітини зліва, що приникає в ліву плевральну порожнину, з пошкодженням лівої легені, яка утворилася від дії колото-ріжучого предмету, клинок якого мав гостре лезо з однієї сторони, можливо від нанесення удару ножом та відносно живої особи має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої; різаної рани перенісся, яка утворилися незадовго до моменту настання смерті, від одноразової дії предмету з ріжучими властивостями та стосовно живої особи має ознаки легкого тілесного ушкодження; синця на правій верхній кінцівці, який утворився від незадовго до моменту настання смерті від одноразової ударної дії тупого твердого предмету та стосовно живої особи має ознаки легкого тілесного ушкодження; причиною смерті явилось проникаюче колото різане ушкодження задньої поверхні грудної клітини з ушкодженням лівої легені, яке ускладнилося гострою внутрішньою крововтратою (а.с. 62-69, 223-226 т.1).
У суді першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_14 , підтвердив, що причиною смерті ОСОБА_11 явилось проникаюче колото різане ушкодження задньої поверхні грудної клітини з ушкодженням лівої легені, яке ускладнилося гострою внутрішньою крововтратою.
Отже, суд першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, оцінив суб`єктивне ставлення винної до наслідків своїх дій не лише керуючись показаннями ОСОБА_7 , а з урахуванням сукупності всіх встановлених обставин вчинення злочину, доказів в тому числі те, що знаряддя вчинення злочину - ніж не був завчасно обвинуваченою підготовлений для вчинення злочину, місцем вчинення злочину було помешкання обвинуваченої до якого прийшла ОСОБА_11 та вчинила сварку і почала наносити легкі тілесні ушкодження обвинуваченій, причини припинення злочинних дій, про що свідчить поведінка обвинуваченої, як під час бійки між ними та нанесення одного удару ножем який знаходився поруч на столі, так і після припинення дій останньої, а саме прикладання обвинуваченою зусиль щодо надання ОСОБА_11 першої медичної допомоги.
При цьому суд дійшов до обґрунтованого висновку, що обвинувачена ОСОБА_7 ,завдаючи потерпілій один удар ножем в бік тулубу ОСОБА_11 ближче до спини, умислу на позбавлення життя ОСОБА_11 не мала. Водночас ОСОБА_7 , наносячи удар ножем потерплій в область тулубу, не могла не усвідомлювати, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілої, передбачала такі наслідки та свідомо припускала їх настання.
Таким чином, суд належним чином дослідив докази, що мають суттєве значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу обвинуваченої та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст.121 КК України, як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_11 .
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У п. 3постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практик призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини злочину та його наслідки, особу обвинуваченої яка раніше не судима, на час вчинення злочину працювала, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, думку потерпілої та відношення обвинуваченої до вчиненого, обставину, що пом`якшють покарання - часткове визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Отже, призначене судом ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, яке призначено в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченої, обставин, які пом`якшують покарання та відсутністю обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілої, у тому числі і ті, які просить врахувати в апеляційній скарзі прокурор тому є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових злочинів.
Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченої та призначенні покарання, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.
З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст..ст. 409, 420 КПК України, для скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 ,як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17.01.2019 щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4