ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/318/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 953/675/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 194 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000034 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000034 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 194 КК України, та застосовано до нього цей запобіжний захід строком до 14.03.2020 року і визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та вважав доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу, яку пізніше доповнила, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року скасувати.
Автор апеляційної скарги зазначає, що повідомлена підозра є необгрунтованою, переконливих доказів не надано, долучені матеріали у своїй сукупності на предмет їх взаємозв`язку та достатності не дають можливості зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, оскільки базуються тільки на показаннях свідків та відеозаписів у соціальній мережі. Вказує, що між мешканцями с. Зауддя та ТОВ БК «Укрбурсервіс» тривалий час існує невирішене питання щодо проблем автошляху, який розбивають транспортні засоби ТОВ БК «Укрбурсервіс».
ОСОБА_8 неодноразово звертався до чиновників для вирішення цього питання і за державний рахунок автошлях було поновлено, але ТОВ БК «Укрбурсервіс» продовжує руйнувати і забруднювати автошлях. Покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , є такими, що не відповідають дійсності, вони суб`єктивні і пов`язані із трудовими відносинами з ТОВ БК «Укрбурсервіс». Під час подій, зазначених слідчим, на місці події перебувало багато мешканців с. Зауддя, які стали очевидцями. Ці свідки мають інформацію, яка спростовує покази свідків сторони обвинувачення, а також обставини, якими обгрунтовується підозра. Слідчим суддею було відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків, що свідчить про необ`єктивність суду першої інстанції. Не зрозуміли чиї права готувався порушити ОСОБА_8 . Заява свідка ОСОБА_12 датована 15.01.2019 роком та не може бути підставою для внесення за нею даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.01.2020 року. Слідчим не додано доказів щодо готування до знищення майна саме шляхом підпалу, будь-яких знарядь для здійснення таких дій не виявлено. Посилання слідчого на відеозвернення не містять реального характеру. Відео, викладене у соціальну мережу, не містить складу злочину та викладено з метою привернення уваги суспільства до проблеми. Зазначає, що ОСОБА_8 не офіційно працює у службі таксі «2002» та «Яндекс таксі». Наявність інших кримінальних правопорушень, у яких орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_13 , пов`язані вимогою останнього припинити свавілля ТОВ БК «Укрбурсервіс». Це є кримінальним переслідуванням внаслідок активного захисту своїх прав. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_14 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких 2014 року народження страждає на астму. Зважаючи на таке захворювання ОСОБА_15 не має змоги працювати та доглядає за дитиною, тому підозрюваний є єдиним годувальником. Підозрюваний позитивно характеризується за місцем мешкання, про що надано відповідно характеристику із підписами мешканців. Заявлені ризики є не підтвердженими. Сторона захисту вважає, що відсутні підстави для застосування такого виняткового запобіжного заходу. Вважає, що було порушено вимоги ч. 4 ст. 193 КПК України та можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів встановила підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000034, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 194 КК України.

15.01.2020 року в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_8 та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Обгрунтованість повідомленої підозри підтверджується змістом протоколів огляду місця події, протоколів допитів свідків, змістом протоколу зняття інформації з електронних інформаційних систем інформації, доступ до якої не обмежується її власником, володільцем або утримувачем, відповідно до якого було здійснено огляд сторінки ОСОБА_13 у соціальній мережі «Фейсбук», а саме відеозапису, що на ній розміщений, протоколом огляду предмету, а саме дику із файлом аудіозапису, зміст якого відображений у протоколі (а.с. 40). Таким чином, зібрані на даний час матеріали у своїй сукупності свідчать про можливу причетність ОСОБА_13 до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги цього не спростовують. Посилання захисника, що слідчим суддею було відмовлено в допиті свідків не є підставою для скасування судового рішення, оскільки слідчий суддя не зобов`язаний збирати докази, на даній стадії провадження слідчий суддя, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Щодо необхідності допитів свідків сторона захисту має право звертатися із відповідними клопотаннями до слідчого чи прокурора у кримінальному провадженні.
Те, що на даний час будь-яких знарядь для здійснення підпалу не виявлено, на що звертає увагу захисник, не свідчить про відсутність обгрунтованої підозри, оскільки ОСОБА_8 підозрюється саме у готуванні до вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується іншими доказами, наявними в матеріалах клопотання.
Захисник вказує, що заява свідка ОСОБА_12 датована 15.01.2019 роком та не може бути підставою для внесення за нею даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.01.2020 року, проте на переконання колегії суддів зазначення у протоколі дати 2019 року є опискою, оскільки у змісті заяви йдеться про події 15.01.2020 року, яка може бути виправлена при зверненні із відповідним клопотанням до слідчого чи прокурора.
При цьому колегія суддів приймає до уваги позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Небезпідставними є висновки слідчого судді, щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи існування на даний час обгрунтованої підозри, а також даних про висловлені ОСОБА_16 погрози, що підтверджується змістом рапорту старшого слідчого від 15.01.2020 року (а.с.53). Крім того, як вбачається із довідки про наявність судимостей, які вже погашені, ОСОБА_13 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Враховуючи наявність обгрунтованої підозри, доведеність ризиків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Однак, колегією суддів встановлені підстави для скасування ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави. Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали розмір застави визначено слідчим суддею, виходячи із максимально можливої межі, визначеної п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, для тяжкого злочину. Слідчим суддею зазначено, що такий розмір обрано з урахуванням майнового, сімейного стану підозрюваного, наявності вказаних ризиків та обставин кримінального правопорушення. Колегія суддів відмічає, що при цьому не було враховано, що на утриманні підозрюваного перебуває неповнолітня дитина, яка має захворювання. Як зазначає захисник, дружина підозрюваного не працює та від першого шлюбу має ще одну неповнолітню дитину, тому ОСОБА_13 є єдиним годувальним у родині. Вказане не спростоване стороною обвинувачення. Відомостей про розмір доходу сім`ї підозрюваного не надано, а за повідомленням захисника, ОСОБА_13 не офіційно працює у службі таксі «2002» та «Яндекс таксі». Матеріали справи мають відомості про захворювання підозрюваного (а.с. 57-59). Враховуючи, що вказані обставини не були дослідженні слідчим суддею при вирішенні питання щодо визначення розміру застави, не з`ясовувалась згідно приписів ч. 4 ст. 182 КПК України його можливість внести заставу у тому розмірі, який визначив слідчій суддя, колегія суддів вважає за можливе встановити розмір застави в 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 52 550 гривень, яка буде достатньою для запобігання встановленим ризикам.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 52 550 гривень.
В решті вказану ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: