Номер провадження: 11-кп/813/1588/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000030 від 04.02.2016 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.07.2020 року включно, з відповідним визначеним судом розміром застави у розмірі 675000 (шістсот сімдесят п`ять тисяч) гривень, та покладеними обов`язками щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верховина Бистра, Великоберезнянського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у кримінальному №0000030 від 04.02.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Київському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження при розгляді в порядку ч.3 ст.331 КПК України питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до спливу продовженого строку, прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Ухвалою районного суду Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2020 року, порядку ст.331 КПК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , строком до 26.07.2020 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, районний суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні, якого обвинувачується ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання останнього винним, існування ризиків, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду. На підставі встановлених обставин, районний суд прийшов висновку, що прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважав за доцільне продовжити дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою.
Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю обвинуваченого, який не заявляв клопотання про розгляд справи в його присутності.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали районного суду про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, районний не в повному обсязі врахував положення ст.ст.199, 331 КПК України, та прийняв необґрунтоване рішення.

Порядок розгляду питання про продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст. 199 КПК України, а питання, які суд повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначені змістом Глави 18 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України).

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причинили тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.
У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою впродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

У справі «Гавула проти України» (2013р.) ЄСПЛ висловив думку, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою», «в дійсності …вони неодноразово покладалися на ті ж самі підстави, без надання конкретних деталей і без аналізу того, чи були зміни у ситуації заявника».

Положення ст.199 КПК України та наведена практика Європейського суду з прав людини не були враховані районним судом.

Районний суд продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою, незважаючи на те, що в судовому засіданні прокурор не навів доказів щодо виправданості подальшого тримання обвинуваченого під вартою та не надав доказів, які б підтверджували заявлені прокурором ризики можливого перешкоджання обвинуваченим подальшому судовому розгляду.

Таких доказів сторона обвинувачення також не надала апеляційному суду та не надала раціонального пояснення щодо необхідності подальшого тримання під вартою обвинуваченого.

При цьому, районний суд, вирішуючи питання подальшого утримання під вартою обвинуваченого не врахував на не надав належної оцінки доводам сторони захисту перебування обвинуваченого під вартою з жовтня 2018 року та недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також доводів щодо довготривалого розгляду справи. За таких підстав продовження строку застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не можна вважати обґрунтованим та законним.
Разом з цим, враховуючи той факт, що судовий розгляд даного кримінального провадження в районному суді ще не закінчений, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого на стадії судового розгляду, запобігання ризику переховування від суду та надання можливості повному та всебічному розгляду справи судом першої інстанції в розумні строки, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого, запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки подальше тримання під вартою обвинуваченого, яке вже є достатньо тривалим, з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, є неприпустимим.
Стороною захисту надані документи, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 забезпечений постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Прокурор даних обставин не заперечував.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права обвинуваченого на свободу шляхом його утримання під вартою, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії судового розгляду, з урахуванням конкретних обставин справи, на даний час немає та прокурором не доведено.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід, на думку апеляційного суду, зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала районного суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2020 року про продовження у кримінальному провадженні №0000030 від 04.02.2016 року строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 скасувати.

Обрати у кримінальному провадженні №0000030 від 04.02.2016 року обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожним викликом суду; 2) не відлучатися з місця проживання, в якому він перебуває під домашнім арештом, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, засобів зв`язку; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим в даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; 6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді цілодобового домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді цілодобового домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 22.06.2020 року та закінчується 22.08.2020 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», начальнику Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для виконання, прокурору та суду для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4