Справа № 1-13/2002
Постанова
Іменем України

16.12.2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглядаючи в попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України,-

встановив :

До Корольовського районного суду м.Житомира 15.06.2018р. з Житомирського апеляційного суду за підсудністю надійшла кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 за п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України.

Згідно обвинувального висновку підсудний ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він маючи на початок жовтня 2001року особисті грошові борги на значну суму та маючи на меті внести кошти на придбання автобусу для збірної команди Житомирської області по тріатлону, в складі якої він теж виїздив на змагання, ОСОБА_7 вирішив добути гроші для вказаних цілей злочинним шляхом.

На виконання своїх злочинних корисливих намірів, ОСОБА_7 , на початку жовтня 2001 року в газеті безкоштовних оголошень "Мегаполіс" виписав повідомлення про купівлю квартири громадянкою ОСОБА_8 , яка залишила свій квартирний контактний телефон НОМЕР_1 . За номером вказаного телефону на власному комп`ютері, ОСОБА_7 за відповідною програмою встановив адресу ОСОБА_8 - АДРЕСА_1 . Крім того, маючи на меті обманним шляхом проникнути у вказану квартиру, ОСОБА_7 тим же шляхом встановив адресу сусідки ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ( квартира АДРЕСА_2 того ж будинку ). Вважаючи, що ОСОБА_8 має значну суму грошей на придбання квартири, ОСОБА_7 вирішив вчинити розбійний напад на ОСОБА_8 для заволодіння цими грошима та в ході якого вбити потерпілу з користі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , заздалегідь приготувавши ніж кустарного виробництва, мотузку, пневматичний пістолет, - липку стрічку, 23 жовтня 2001 року, відразу в післяобідній час, з вказаними знаряддями злочину підійшов до квартири АДРЕСА_3 . Коли на дзвінок, ОСОБА_8 відкрила вхідні двері, ОСОБА_7 , намагаючись ввести в оману ОСОБА_10 , став задавати їй питання стосовно сусідки ОСОБА_11 . Не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запросила його в квартиру, щоб відповісти на поставлені ним запитання.

Проникнувши таким чином в житло потерпілої, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів напав на ОСОБА_8 з метою заволодіння її грішми в особливо великих розмірах ( вартість квартири в м. Житомирі, яку, як вважав ОСОБА_7 , потерпіла збиралась придбати ) направив на неї пневматичний пістолет, який потерпіла сприйняла як бойову зброю погрожуючи насильством небезпечним для .життя і здоров`я, ОСОБА_7 став вимагати від ОСОБА_8 гроші, приготовлені для купівлі квартири. Потерпіла пояснила, за її оголошенням квартиру збирається купувати її знайома, а в неї грошей немає. Зрозумівши, що бажаного злочинного результату він не досягне, ОСОБА_7 вирішив довести свій злочинний намір до кінця і вбити ОСОБА_8 з користі.

Реалізуючи цей злочинний намір спрямований на умисне вбивство потерпілої з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , застосовуючи фізичне насильство небезпечне для життя потерпілої, зв`язав їй руки липкою стрічкою, накинув на шию ОСОБА_8 мотузку, яку приніс з собою, і з метою умисного вбивства з користі, з силою став здавлювати мотузкою життєво важливий орган потерпілої - шию. Коли у вказаний спосіб йому не вдалося вбити ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вийняв принесений з собою ніж, яким зі значною силою двічі перерізав горло потерпілій і, таким чином, умисно вбив ОСОБА_8 з корисливих мотивів.

Смерть ОСОБА_8 , настала внаслідок різаних ран шиї з пошкодженням стравоходу, гортані, правої загальної сонної артерії, що ускладнилися великою крововтратою.

В ході умисного вбивства ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: на шиї в середній її частині, горизонтально, рівномірно вираженої на всьому протязі странгуляційної борозни, двох горизонтально розташованих, з`єднаних між собою різаних ран передньої поверхні шиї з пошкодженням стравоходу, хрящів гортані, правої загальної сонної артерії, одного перелому правого верхнього рожка щитоподібного хряща, наскрізного горизонтального розрізу обох пластинок щитоподібного хряща, ушкоджень шийного відділу хребта.

Після скоєних злочинів, ОСОБА_7 з місця події втік.

В попередньому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування з підстав того, що під час досудового слідства були допущенні такі порушення вимог кримінально процесуального кодексу без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

При цьому захисник посилається на рішення Європейського суду з прав людини та рішення національних судів, якими встановлено, що обвинувачення ОСОБА_7 грунтується на недостатньо з`ясованих та однобічно поданих матеріалах. В основу обвинувального висновку покладено недопустимі докази, а саме докази винуватості засудженого у вчиненні злочинів стосовно ОСОБА_8 , протокол допиту ОСОБА_7 як свідка від 15 лютого 2002 року, відтворення обстановки та обставин події за його участі, а також його розповідь про обставини події, установленні судовими експертами під час проведення стаціонарної судово психіатричної експертизи.

ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника та просив суд задовольнити клопотання.

Прокурор, в судовому засіданні, заперечував проти вказаного клопотання, вказуючи на те, що під час додаткового розслідування будь яких нових доказів досудовим слідством здобути не зможе, враховуючи значний термін часу та на його думку в справі достатньо доказів для прийняття рішення по суті.

Суд вислухавши прокурора та захисника, вивчивши обвинувальний висновок, приходить до висновку, що клопотання захисника підсудного ОСОБА_7 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року, проаналізувала зміст порушень встановлених рішенням ЄСПЛ у справі «Шабельник проти України» (№2), при цьому констатувала, що засуджений ОСОБА_7 і надалі зазнає негативних наслідків рішень, ухвалених щодо нього на національному рівні. Засудження підсудного за вбивство ОСОБА_8 , яке грунтується на викривальних показаннях, здобутих з порушенням права ОСОБА_7 «на мовчання», права не свідчити проти себе та права на захист під час допитів на досудовому етапі провадження у справі про вбивство ОСОБА_8 ( п.2 резолютивної частини рішення ЄСПЛ « Шабельник проти України».

Із п.56 цього ж рішення ЄСПЛ слідує, що суд оцінював застосовність ст. 6 Конвенції до періоду з 15 лютого 2002 року ( коли ОСОБА_7 зізнався у вбивстві ОСОБА_8 ) до 25 лютого 2002 року ( коли йому було пред`явлено формальне обвинувачення у вчиненні цього злочину)

При цьому Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що єдиним додатковим заходом індивідуального характеру, який необхідно застосувати у даному випадку є відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який ОСОБА_7 мав до порушення Конвенції і протоколів до неї ( restitution in integrum ) повний перегляд справи у частині вчинення злочинів щодо ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що на досудовому слідстві в період часу з 15 по 25 лютого 2002 року, були порушені право ОСОБА_7 «на мовчання», право не свідчити проти себе та право на захист під час допитів на досудовому етапі провадження у справі про вбивство ОСОБА_8 .

Для відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який ОСОБА_7 мав до порушення Конвенції і протоколів до неї ( restitution in integrum ), необхідно направити справу на додаткове розслідування, під час якого права ОСОБА_7 можливо відновити в повному обсязі.

Також після вивчення обвинувального висновку, суд приходить до наступного, що в основу обвинувального висновку стосовно ОСОБА_7 покладено недопустимі докази, а саме його визнавальні показання, отримані в період досудового розслідування з моменту затримання, а також його розповідь про обставини експертам під час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, що було визнано недопустимим Європейським Судом згідно рішення Європейського суду з прав людини «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року, постановою Великої Палати Верховного Суду.

На підставі вище викладеного, дана кримінальна справа не може бути призначена до судового розгляду по суті та підлягає направленню прокурору Житомирської області для організації додаткового слідства.

Під час якого досудовим слідством повинні бути усунуті порушення прав ОСОБА_7 , «на мовчання», право не свідчити проти себе та право на захист, наскільки це можливо.

Провести інші необхідні процесуальні, слідчі дії та оперативно - розшукові дії спрямовані на встановлення істини по справі.

Керуючись ст.ст. 22, 65 ч.3, 246 КПК України,суд-

постановив :

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 за п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, по епізоду вчинення злочинів щодо ОСОБА_8 , повернути прокурору Житомирської області, для організації додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу відносно підсудного залишити попередню тримання під вартою.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом семи діб.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3