Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/682/20
УХВАЛА
Іменем України

30 квітня 2020 року Крижопільский районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль, Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, до засудження жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, українця, громадянина України, освіта середня, до засудження не працюючого, раніше судимого:
- 11.04.2000 Уманським міським судом Черкаської області за ст. 140 ч. 1 КК України (редакція 1960 року) до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 46-1 КК України звільнений від відбування покарання з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
- 25.01.2001 Уманським міським судом Черкаської області за ст. 140 ч. 2 КК України (редакція 1960 року) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна. На підставі ст. 43 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;
- 02.07.2004 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 185 ч. 2, 15 - 185 ч. 2, 190 ч. 2 , ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування строку покарання 13.10.2006,
про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно - дострокове звільнення. Своє клопотання мотивує тим, що відбув необхідний термін покарання для умовно дострокового звільнення, під час якого довів своє виправлення. Просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_4 просив розглядати клопотання в його відсутність, клопотання підтримав та просив звільнити його умовно - достроково.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення є передчасним, засуджений не довів своє виправлення, вчинив тяжкий злочин.
Суд, заслухавши думку прокурора, а також дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.
Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 13.06.2008 Апеляційним судом Черкаської області за ст. 115 ч. 2 п.п. 4, ст. 129 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі.
Згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2016 зараховано строк поперднього увязнення з 01.07.2007 по 24.03.2009 з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 28.01.2019 невідбута частина покарання замінена на більш мяке обмеження волі. Зараховано в строк відбування покарння час слідування під вартою до виправного центру, а саме 25 днів.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 01.07.2007.
Станом на 30 квітня 2020 року ОСОБА_4 відбув 14 років 7 місяців 17 днів призначеного судом покарання, що становить 3/4 частини призначеного строку покарання.
З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 з 22.02.2020 відбуває покарання в державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)». По прибуттю в установу після перебування в окремому приміщенні для новоприбулих засуджених до виробничого процесу не залучався з власних на те перконань. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, заходи заохочення та стягнень не застосовувалися.
Соціально корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті відділення не приймає. Уникає виконанню робіт із самообслуговування, санітарний стан житлового приміщення підтримує в належному вигляді, намагається підтримувати належний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться відповідно, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Законні вимоги персоналу виконує, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. В взаємовідносинах з іншими засудженими неконфілктий на критику реагує пасивно, товариські відносини підтримує із засудженими різної спрямованості. Готовності до самокерованої соціально - правомірної поведінки не проявляє. Участь в заходах виховного характеру приймає, але під постійним впливом зі сторони адміністрації установи. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відображення» та «Підготовка до звільнення».
Вину в скоєному визнає, розкаюється в скоєному діянні. На профілактичному обліку установи не перебуває.
З матеріалів справи видно, що на даний час засуджений ОСОБА_4 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Саме лише твердження ОСОБА_4 про те що, він довів своє виправлення, не узгоджується з висновком адміністрації установи, оскільки засуджений під час перебування у виправній колонії, не довів свого виправлення, вчинив тяжкий злочин і тому застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення є передчасним.
Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у вигляді обмеження волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_4 довів своє виправлення.

Суд находить, що вищевказані обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою не довів виправлення, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя