ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4188/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/104/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 ,

її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0001365,-

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на квартиру, що за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання прокурора та накласти арешт на майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що в ході проведення негласних слідчих дій було встановлено, що вказана квартира придбана за грошові кошти, які отриманні внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин через інтернет ресурс https://alfa24.top/, оператором якого є ОСОБА_10 син ОСОБА_7 , на яку було зареєстровано право власності на квартиру. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001365 проводиться за ч.2 ст.306, ч.2,3 ст.307 КК України. Оскільки санкція вказаних статей передбачає конфіскацію майна, як виду покарання та спеціальну конфіскацію, то з метою забезпечення виконання цих вимог законодавства виникає необхідність у накладенні арешту на вищевказану квартиру.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, пояснення ОСОБА_7 про те, що кошти на придбану нею квартиру вона разом зі своїм чоловіком накопичували починаючи з 2004 року, а саме реалізовували вирощені в підсобному господарстві овочі і працювали на сезонних роботах, в тому числі останні кілька років за межами України, її представника, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

В апеляційній скарзі прокурора стверджується про незаконність ухвали слідчого судді, однак зазначено яким саме вимогам закону вона суперечить і не наведено жодних обставин, які би спростовували висновки слідчого судді про відсутність підстав для арешту майна.

Також, в апеляційній скарзі прокурора не наведено доводів і в ході апеляційного розгляду не надано доказів на спростування пояснень ОСОБА_7 , які наведені в оскарженій ухвалі слідчого судді і підтверджені наданими нею документами, про виїзд разом зі своїм чоловіком на роботу в Республіку Чехія і Республіку Польща у 2018-2020 роках і придбання квартири за рахунок власних заощаджень.

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що відмовляючи в накладенні арешту на майно ОСОБА_7 , слідчий суддя виходив з того, що квартира на яку прокурор просив накласти арешт на підставі договору купівлі продажу належить ОСОБА_7 , матері підозрюваних в цьому кримінальному провадженні і щодо неї в межах цього провадження не здійснюється жодних процесуальних дій, а також прокурор не надав жодних належних та достатніх доказів, на підтвердження того, що вказана квартира могла бути об`єктом протиправних дій чи була набута протиправним шляхом, та вказана квартира не визнана речовим доказом шляхом прийняття відповідної постанови слідчого в цьому кримінальному провадженні.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними.

Так, в апеляційній скарзі прокурора і його клопотанні про арешт майна вказано одночасно три підстави для застосування цього виду забезпечення кримінального провадження:

1) з метою збереження речових доказів;

2) з метою забезпечення конфіскації як виду покарання;

3) з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема якщо ці речі були об`єктом кримінально протиправних дій чи набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні прокурора про арешт майна та його апеляційній скарзі стверджується, що кримінальне провадження №0001365 проводиться за ч.2 ст.306, ч.2,3 ст.307 КК України.

Однак, з доданих до клопотання прокурора матеріалів слідує, що підозру в цьому провадженні пред`явлено лише ОСОБА_11 і ОСОБА_10 за ч.3 ст.307 КК України. При цьому зі змісту вказаної підозри не вбачається будь-яких даних про причетність їх матері ОСОБА_7 до інкримінованої ОСОБА_11 і ОСОБА_10 злочинної діяльності по збуту наркотичних засобів і психотропних речовин.

До клопотання прокурор додав витяг з ЄРДР №0001365, згідно якого:

- 08.05.2020р. внесено відомості за ч.3 ст.307 КК України за фактом збуту ОСОБА_10 і ОСОБА_11 наркотичних засобів і психотропних речовин через програму Телеграм;

- 10.01.2020р. внесено відомості за ч.1 ст.307 КК України за фактом придбання 10.10.2020р. ОСОБА_12 через мережу інтернет порошкоподібної речовини невідомого походження вагою 0,25 грама за 200 гривень;

- 11.02.2020р за ч.2 ст.307 КК України за фактом зберігання групою осіб у м.Луцьк психотропної речовини масою 0,2459 грама з метою її збуту через мережу інтернет в м.Тернопіль; 12.02.2020р. за ч.2 ст.307 КК України;

- 12.02.2020р. за ч.2 ст.307 КК України за фактом зберігання ОСОБА_13 за місцем свого проживання в м.Луцьк пакетів з речовиною біло-рожевого кольору з метою їх збуту через мережу інтернет в м.Тернопіль;

- 12.02.2020р. за ч.3 ст.307 КК України за фактом зберігання ОСОБА_14 з метою збуту за попередньою змовою з іншими особами поліетиленового пакету з речовиною голубого кольору, ймовірно психотропної;

- 18.02.2020р за ч.2 ст.306 КК України за фактом використання коштів здобутих від незаконного обігу психотропних речовин ОСОБА_11 і ОСОБА_10 для придбання нерухомості та дороговартісних товарів.

З наведеного слідує, що в органу досудового розслідування відсутні будь-які відомості про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, в яких підозрюються її два сина - ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , а також інші особи.

Крім того, згідно вказаного витягу останній запис від 18.02.2020р. за ч.2 ст.306 КК України внесено на підставі рапорту заступника відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України про те, що в ході оперативного супроводу цього кримінального провадження задокументовано факт використання ОСОБА_11 і ОСОБА_10 здобутих злочинним шляхом коштів для придбання майна.

При цьому, сам рапорт до клопотання прокурора не доданий, будь-яких відомостей про причетність ОСОБА_7 до вчинення дій, що утворюють об`єктивну сторону злочину за ст.306 КК України клопотання прокурора і додані до нього матеріали не містять. Також, станом на 04.03.2020р. нікому в цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру за вказаною статтею, хоча згідно запису в ЄРДР станом на 18.02.2020р. факти вчинення цього злочину уже було задокументовано.

В клопотанні прокурора про арешт майна і його апеляційній скарзі стверджується, що факт придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 за кошти, які отримані від збуту наркотичних засобів і психотропних речовин встановлено в результаті проведення негласних (слідчих) розшукових дій.

До клопотання про арешт майна прокурор долучив проміжний протокол за результатами проведення негласної слідчої дії від 11.02.2020р., з якого вбачається, що ОСОБА_11 і ОСОБА_10 в розмові між собою обговорюють необхідність придбання нерухомого майна і транспортних засобів, і в цьому контексті ОСОБА_11 сказав купили хату. Однак в цьому протоколі НСРД та інших наданих прокурором матеріалах відсутні відомості про те, що ця фраза стосується саме квартири за адресою АДРЕСА_1 , відсутні відомості про передачу здобутих злочинним шляхом коштів від підозрюваних до покупцю чи продавцю цієї квартири.

До клопотання прокурора про арешт майна додано копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого квартира за адресою АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2019р., який жодним чином не підтверджує придбання цього майна за кошти від незаконної діяльності.

Також, до клопотання прокурора додано лист заступника начальника УСР в Тернопільській області від 18.02.2020р. до заступника начальника СУ ГУНП в Тернопільській області про те, що оперативним підрозділом встановлено, що в період з 01.01.2013р. по 18.02.2020р. доходи підозрюваних у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 і ОСОБА_11 разом становили 23 234 грн., їх батьків ( ОСОБА_7 і ОСОБА_15 ) 294050,46 грн. Однак, вказаний лист оперативного підрозділу не є належним доказом, оскільки облік доходів громадян цим оперативним підрозділом не ведеться, а будь-яких даних про джерело цієї інформації та її отримання у встановленому КПК України порядку до клопотання прокурора про арешт майна не додано. Крім того, в цьому листі не стверджується про те, що вказані в ньому особи не отримували інших доходів.

Отже, ні до клопотання прокурора, ні до його апеляційної скарги не додано належних і допустимих доказів про придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 за кошти, які отримані від збуту наркотичних засобів і психотропних речовин, а також про спростування пояснень ОСОБА_7 і наданих нею документів щодо законності походження коштів, за які вона придбала свою квартиру.

Також в наданих суду матеріалах відсутні відомості про обсяг здобутих ОСОБА_11 і ОСОБА_10 коштів від вчинення інкримінованих їм злочинів. Згідно повідомлених їм підозр від 13 лютого 2020 року ОСОБА_11 і ОСОБА_10 за попередньою змовою 10 лютого 2020 року придбали за 5200 доларів США психотропну речовину, яку 12 лютого 2020 року було вилучено у ОСОБА_14 . Будь-яких даних про пред`явлення їм підозри за іншими епізодами злочинної діяльності, від якої отримано кошти в значних обсягах, до клопотання про арешт майна не додано і в ході апеляційного розгляду прокурором не надано.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про недоведеність доводів прокурора, що квартира, на яку він просить накласти арешт, має ознаки речового доказу в цьому кримінальному провадженні.

Крім того, в апеляційній скарзі не оспорюється і жодним чином не спростований висновок слідчого судді про те, що ця квартира не визнана речовим доказом відповідною постановою слідчого.

Доводи прокурора про накладення арешту на цю квартиру з метою можливої спецконфіскації є необґрунтованими, оскільки згідно ч.4 ст.170 КПК України, згідно якої на майно третьої особи, яка не є підозрюваною, обвинуваченою чи засудженою, арешт накладається за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України, і лише за наявності достатніх підстав вважати, що ця особа набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. Прокурором не надано жодних доказів того, що ОСОБА_7 отримала кошти на придбання квартири від підозрюваних у цьому кримінальному провадженні і їй було відомо, що ці гроші одержані ними внаслідок вчинення злочину.

Доводи прокурора про накладення арешту на квартиру ОСОБА_7 з метою можливої конфіскації майна як виду покарання, суперечить вимогам ч.5 ст.170 КПК України, згідно якої з такою метою арешт накладається лише на майно підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що оскаржена ухвала слідчого судді є обґрунтованою і відповідає вимогам закону, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-172, 404-422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2020 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді