У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001278 від 27 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, погоджене прокурором, про продовження строку застосування відносно

підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, який тимчасово не працює, із середньою освітою, одруженого, раніше не судимого

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до чотирьох місяців ,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням до слідчого судді Ужгородського міськайонного суду Закарпатської області, погоджене прокурором у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001278 від 27 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про продовження строку тримання під вартою.
Клопотання мотивовано наступним: так, під час досудового розслідування з`ясовано, що близько 03 години 20 хвилин 27 жовтня 2019 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими наразі органом досудового розслідування особами, попередньо домовившись між собою про вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном громадянина Грузії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, на невстановленому наразі органом досудового розслідування транспортному засобі прибули на околицю села Баранинці Ужгородського району, де його залишили, одягли на обличчя маски з метою приховати своє обличчя, після чого підійшли до транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2103», червоного кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », в якому в той час перебували водій цього автомобіля ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та пасажири ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також двоє громадян Грузії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Як вказано в клопотанні після чого ОСОБА_5 підійшов зі сторони вказаного вище автомобіля, де на правому передньому пасажирському сидінні перебував потерпілий ОСОБА_7 , розпочав висловлювати вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 110 гривень, на що останній надав йому грошові кошти в сумі 20 євро.
У цей час ОСОБА_5 та невстановлені наразі органом досудового розслідування особи із погрозою застосування фізичної сили витягнули потерпілого ОСОБА_7 із салону згаданого вище автомобіля на дорогу, де завдали йому серію ударів, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження, небезпечні для життя чи здоров`я, предметом, схожим на бейсбольну биту, яку за попередньою домовленістю між собою заздалегідь підготували для вчинення розбійного нападу, після чого незаконно заволоділи належними ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «Самсунг» моделі «Галаксі А9», гаманцем, в якому містилися грошові кошти в сумі 105 євро, та особисті документи останнього.
Згодом, близько 04 години 00 хвилин, ОСОБА_5 з невстановленими наразі органом досудового розслідування особами, поїхав на невстановленому наразі органом досудового розслідування транспортному засобі у напрямку об`їзної дороги міста Ужгорода, що неподалік від відділення № 1 «Нова Пошта» (місто Ужгород, вулиця Верещагіна, 16), куди на транспортному засобі, а саме легковому автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2103», червоного кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », також під`їхали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де під час зустрічі ОСОБА_5 передав грошові кошти у сумі 35 євро ОСОБА_9 .
Згідно з довідкою №476 від 05 листопада 2019 року, виданої «Обласним центром нейрохірургії та неврології», Закарпатської обласної ради, у громадянина Грузії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагностовано: Відкриту черепно-мозкову травму. Забій головного мозку важкого ступеню. Гостру епідуральну гематому над правою гемісферою головного мозку з дислокаційним синдромом. Лінійні переломи обох тім`яних кісток з переходом на основу. Уламковий перелом лівої скроневої кістки. Забійні рани м`яких тканин в правій тім`яній ділянці.
У вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешк. АДРЕСА_1 .
В клопотанні вказано, що 29 жовтня 2019 року гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
19.12.2019 року керівником Ужгородської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме 29 січня 2020 року.
27.12.2019 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку слідства Ужгородським міськрайонним судом продовжено до 27.01.2020 року включно.
В клопотанні вказано, що підозра у інкримінованому правопорушенні обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами: протоколом огляду місця події 27 жовтня 2019 року ділянки дороги в с.Баранинці, Ужгородського району; протоколом огляду місця події 28 жовтня 2019 року транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом огляду місця події 28 жовтня 2019 року ділянки землі яка прилягає до об`їзної дороги в м. Ужгород, неподалік відділення №1 «Нової Пошти»; протоколом огляду місця події 28 жовтня 2019 року службового приміщення Ужгородського РВП у якому на момент огляду перебували гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у ході якого у останніх вилучено мобільні телефони із сім-картками оператора стільникового зв`язку; протоколом огляду від 30.10.2019 року транспортного засобу автомобіля марки «Фольцваген Гольф», темно-зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ; протоколом огляду місця події 28 жовтня 2019 року службового приміщення Ужгородського РВП у якому знаходився гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у ході якого у останнього вилучено мобільний телефон,з сім карткою; протоколом огляду місця події 04.11.2019 року приміщення сторожової будки за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено особисті документи потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04 листопада 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27 жовтня 2019 року; протоколом слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_10 від 28.10.2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29 жовтня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27 жовтня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.10. 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03 листопада 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 30 жовтня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 28 жовтня 2019 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_16 від 30.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_17 від 29.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_8 від 29.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_10 від 29.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_9 від 14.11.2019; висновком товарознавчої експертизи №11/849 від 25.11.2019 року; довідкою за №305/11 від 08.11.2019 року виданою ПТ «ЛОМБАРПД ФІНАНС»;
В клопотанні вказано, що у зв`язку з особливою складністю провадження неможливо закінчити досудове розслідування у трьох місячний термін з дня повідомлення особі про підозру, як це передбачено пунктом 1 абзацу третього частини першої статті 219 КПК України.
Слідчий також зазначає, що окрім того, матеріали даного кримінального провадження мають значний обсяг, у провадженні необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та затвердити обвинувальний акт, який вручити підозрюваному та його захиснику.
Слідчий вказує на те, що проведення вказаних слідчих дій та отримання висновків експертиз в строк, який спливає 27 січня 2020 року виконати об`єктивно не представляється можливим.
Разом із тим, слідчий вказує і на те, що на даний час продовжує існувати сукупність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:
ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.
ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме враховуючи те, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час не допитані всі свідки, не встановлені всі учасники вчинення кримінального правопорушення та його обставини, не проведені всі необхідні експертизи, а тому знаходячись на волі ОСОБА_5 буде мати реальну можливість незаконно впливати на інших учасників процесу з метою уникнення від відповідальності, зокрема допитаних у кримінальному провадженні свідків ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також потерпілого громадянина Грузії ОСОБА_7 , який після проходження реабілітації буде допитаний в якості потерпілого. Що підтверджується заявою про вчинення злочину гр. ОСОБА_9 , а саме погрози йому вбивством з боку невідомих осіб, у разі не зміни ним показань у даному кримінальному провадженні. (Відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР №0001308 від 03.11.2019 року за ч.1 ст.129 КК України) Крім цього, місцезнаходження інших співучасників вказаного злочину, які діяли спільно у групі за попередньою змовою із ОСОБА_5 на даний час не встановлено, відомості про таких осіб ОСОБА_5 не надає, що свідчить про його наміри перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
ризик, передбачений п. 2, 4 ч. 1 ст. 177КПК України, а саме враховуючи те, що на даному етапі не встановленні всі обставини кримінального правопорушення, не встановленні всі особи, які причетні до вчинення даного злочину, не проведенні всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії для отримання доказів, не проведені всі експертизи, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які зможуть довести вчинення вказаного кримінального правопорушення, попередити інших осіб (які причетні до даного злочину) про обставини, які відомі органу досудового розслідування та унеможливити в подальшому викриття вказаних осіб та притягнення їх до відповідальності, зокрема знаряддя скоєння злочину (предмети), якими було завдано тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , транспортний засіб на якому пересувались ОСОБА_18 та невстановлені слідством особи, таким чином перешкодити кримінальному провадженню;
ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме враховуючи той факт, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, що свідчить про те, що він знаходячись на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Продовження існування вище перелічених ризики повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Враховуючи викладене, а також характер вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, сторона обвинувачення вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під варту не забезпечить в повній мірі належного проведення досудового розслідування та судового розгляду.
Таким чином, слідчий вважає, що у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах провадження дані підтверджують продовження наявності існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, такий захід не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Слідчий просить суд врахувати практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави є співмірним у цьому кримінальному провадженні.
Окрім того, слідчий вказує і на те, що підстави, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_5 в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.
На підставі наведеного, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194, 197, 199 КПК України, слідчий просить: продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Ужгород, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, який тимчасово не працює, із середньою освітою, одруженому, раніше судимому, строком до чотирьох місяців.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, з підстав зазначених в ньому, прокурор посилався на обґрунтованість ризиків, зазначених в клопотанні.
У судовому засіданні підозрюваний та захисник заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили врахувати особу підозрюваного, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, просили відмовити в задоволенні вказаного клопотання, оскільки таке клопотання є необґрунтованим, просили обрати запобіжний захід більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити заставу.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001278 від 27 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Так, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешк. АДРЕСА_1 .
29 жовтня 2019 року гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 01.11.2019 року підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 28.12.2019 року без можливості внесення застави.
19 грудня 2019 року керівником Ужгородської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 29 січня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2019 року строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 27 січня 2020 року включно.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 27 лютого 2020 року.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
При розгляді клопотання слідчий суддя бере до уваги обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами : протоколом огляду місця події 27 жовтня 2019 року ділянки дороги в с.Баранинці, Ужгородського району; протоколом огляду місця події 28 жовтня 2019 року транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом огляду місця події 28 жовтня 2019 року ділянки землі яка прилягає до об`їзної дороги в м. Ужгород, неподалік відділення №1 «Нової Пошти»; протоколом огляду місця події 28 жовтня 2019 року службового приміщення Ужгородського РВП у якому на момент огляду перебували гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у ході якого у останніх вилучено мобільні телефони із сім-картками оператора стільникового зв`язку; протоколом огляду від 30.10.2019 року транспортного засобу автомобіля марки «Фольцваген Гольф», темно-зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ; протоколом огляду місця події 28 жовтня 2019 року службового приміщення Ужгородського РВП у якому знаходився гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у ході якого у останнього вилучено мобільний телефон,з сім карткою; протоколом огляду місця події 04.11.2019 року приміщення сторожової будки за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено особисті документи потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04 листопада 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27 жовтня 2019 року; протоколом слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_10 від 28.10.2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29 жовтня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27 жовтня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.10. 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03 листопада 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 30 жовтня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 28 жовтня 2019 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_16 від 30.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_17 від 29.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_8 від 29.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_10 від 29.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком проведеним зі свідком ОСОБА_9 від 14.11.2019; висновком товарознавчої експертизи №11/849 від 25.11.2019 року; довідкою за №305/11 від 08.11.2019 року виданою ПТ «ЛОМБАРПД ФІНАНС»;
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя доходить висновку проте, що наведені у ньому доводи, виклад яких здійснено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. Таким чином, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Крім того, слідчий суддя враховує, що в межах досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні було допитано ряд додаткових свідків зокрема ОСОБА_9 , проведено ряд процесуальних дій пов`язаних з пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, які вказують на особу підозрюваного. Крім того, згідно наявної в матеріалах клопотання довідки з ломбарду ОСОБА_5 закладався мобільний телефон марки Самсунг А9 27.10.2019 року.
Слідчий суддя враховує, що 14.01.2020 року були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на тимчасовий доступ у оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ «Україна» інформацію про роздруківки трафіки вхідних та вихідних дзвінків здійснюваних підозрюваним ОСОБА_5 , із прив`язкою їх до базових станцій оператора мобільного зв`язку інформацію про роздруківки.
17.01.2020 року надано відповідне доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.ст. 40, 71 КПК України, співробітникам УОТЗ ГУНП в Закарпатській області для чого їм надано вилучені 14.01.2020 року у оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ «Україна» трафіки вхідних та вихідних дзвінків здійснюваних підозрюваним ОСОБА_5 ..
Крім того, заслуговують на увагу твердження слідчого та прокурора, що на даному етапі досудового розслідування залишаються невстановленими органом досудового розслідування особи які із погрозою застосування фізичної сили витягнули потерпілого ОСОБА_19 із салону згаданого вище автомобіля на дорогу, де завдали йому серію ударів, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження, небезпечні для життя чи здоров`я.
При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що завершити досудове розслідування у строк до 29.01.2020 р., у зв`язку з особливою складністю провадження, а також те, що ухвалою слідчого судді було продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 27.02.2020 року. Окрім того, матеріали даного кримінального провадження мають значний обсяг, у провадженні необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та затвердити обвинувальний акт, який вручити підозрюваному та його захиснику.
Крім того, слідчий суддя враховує, що в рамках даного кримінального провадження, було призначено судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_7 . При цьому, згідно листа від 05.11.2019 року Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології Закарпатської обласної ради потерпілому проведено оперативне втручання, а 01.11.2019 року потерпілого було транспортовано у Словаччину для продовження лікування, який знаходиться у важкому, стабільному стані. Постановою слідчого від 27.12.2019 року, було призначено молекулярно-генетичну експертизу. Висновки по яким не отримано на час розгляду клопотання.
Відповідно до постанови керівника Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_20 від 19.12.2019 р., у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 29.01.2020 року.
Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2020 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001278 від 27 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України до 27.02.2020 року.
При розгляді клопотання по продовження строків тримання під вартою, встановлено також, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , не зменшилися.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України 29 жовтня 2019 року, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.
Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, на даному етапі досудового розслідування залишаються невстановленими органом досудового розслідування особи які із погрозою застосування фізичної сили витягнули потерпілого ОСОБА_19 із салону згаданого вище автомобіля на дорогу, де завдали йому серію ударів, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження, небезпечні для життя чи здоров`я.
Слідчий суддя вважає, доведеним існування реальної загрози того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків. Так,встановлено, що, підозрюваний знайомий зі свідками, які встановлені під час досудового розслідування, а тому існує ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на таких свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, доводи сторони кримінального провадження: слідчого та прокурора, існує імовірність того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків вказаного у даному кримінальному провадженні а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників даного злочину, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується також тим , що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_5 з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими ОСОБА_5 перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.
Оцінка даним ризикам вже дана слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вказані ризики на даний час не зменшились, та продовжують існувати.
Крім того, слідчий суддя бере до уваги те, що на день розгляду клопотання не допитано потерпілого у зв`язку з його лікуванням за межами України.
Слідчий суддя враховує, що за заявою про вчинення злочину, а саме погрози вбивством з боку невідомих осіб, у разі не зміни ним показань у даному кримінальному провадженні свідком ОСОБА_9 , у даному кримінальному провадженні, внесені відомості за вказаним фактом до ЄРДР за №0001308 від 03.11.2019 року за ч.1 ст.129 КК України, що безпосередньо підтверджує наявність ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та такий ризик не зменшився.
При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий, однак попадав в поле зору правоохоронних органів неодноразово, що підтверджується матеріалами доданими до клопотання, та вказують на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, стан його здоров`я.
При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, наявність підстав вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, експертів, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.
У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Крім того, слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що на сьогоднішній день є об`єктивні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років
Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день розгляду клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. При чому наслідком вчинення злочину стало завдання потерпілому важких травм, а у відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю, а також наявність обставин які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали, вважає доцільним продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , суд також враховує, особливу складність кримінального провадження, його значний обсяг, а також те, що строки досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2020 року продовжено у даному кримінальному провадженні до 27 лютого 2020 року.
Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, характер кримінального правопорушення про підозру у якому повідомили ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи.
На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.
Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується безпосереднє застосування насильства відносно потерпілого громадянина Грузії ОСОБА_19 , у співучасті з іншими невстановленими на даний час особами, про що свідчать покази свідків. Згідно з довідкою № 41 від 29 жовтня 2019 року, виданої Обласним центром нейрохірургії та неврології, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на лікуванні з діагнозом: внутрішня черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня, гостра епідуральна гематома над правою гемосферою головного мозку, множинні лінійні переломи тім`яних кісток справа та зліва, багато уламкові переломи скроневої кістки зліва. На даний час потерпілий перебуває у важкому, стабільному стані, йому проведено оперативне втручання.
Враховуючи вище зазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , було вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілого, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 , строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Крім того, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного, а також ризик впливу підозрюваного на інших учасників процесу, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід як інший не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із позбавленням волі слідчий суддя не вбачає.
При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Доводи сторони захисту про наявність заяв відібраних від свідків та інших осіб, які відібрані не в порядку передбаченому статтями 95, 224 КПК України, не спростовують вказаних вище ризиків чи підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Щодо доводів захисника про необґрунтованість клопотання через помилки у тексті клопотання та повідомленні про підозру, то як встановлено у судовому засіданні, як зазначив прокурор, внаслідок технічної помилки слідчим було вказано у мотивувальній частині тексту повідомлення про підозру прізвище не підозрюваного, а іншої особи « ОСОБА_21 », такі мають суто технічний характер помилки, які не змінюють суті клопотання і не є підставами для відмови у його задоволені. Крім того, слідчий було винесено постанову 31.10.2019 року про уточненні анкетних даних підозрюваного у зв`язку з технічною помилкою в тексті повідомлення про підозру, також вказані доводи були дослідженні при обранні запобіжного заходу підозрюваному, та при продовженні дії запобіжного заходу підозрюваного.
Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.
Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Згідно п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.
Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 КЗПЛ, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У МПГПП встановлено, що кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки» (п. «с» ч. 2 ст. 14). При цьому кожен заарештований або затриманий має право на судовий розгляд протягом розумного строк (ч. 3 ст. 9). Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 9 грудня 1988 р., вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання, або звільнення суду (принцип 38).
Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримання процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.
Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , слід продовжити до 27.02.2020 року в межах строку досудового розслідування.
З урахуванням наведеного вище клопотання підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001278 від 27 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України погоджене прокурором, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 до чотирьох місяців задовольнити частково.
Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у межах строку досудового розслідування, а саме по 27.02.2020 року включно.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1