ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3616/19 Номер провадження 11-кп/814/1166/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001381 від 10.06.2019 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 27.08.2019 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і засуджено його до покарання у виді 240 годин громадських робіт.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 29.05.2019, близько 13 год. 00 хв., , перебуваючи на території домоволодіння, що відноситься до кв. АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу викрав 4 металеві листи перекриття даху майстерні розміром 4,5х0,6 м., вартістю 1200 грн., завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.
Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном, здавши його до пункту прийому металобрухту, що в АДРЕСА_3 .
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочину, кваліфікацію дій та доведеність його вини, просить вирок суду щодо нього змінити пом`якшивши призначене судом покарання та визначити йому покарання у виді штрафу у вигляді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вважає призначене судом покарання у виді громадських робіт занадто суворим. Просить врахувати його позитивні характеристики, визнання вини та сприяння слідству, а також те, що він працює різноробочим на ринку і призначене покарання у виді громадських робіт фактично позбавляє його засобів до існування.
Обвинувачений ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явився будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду. Про причину неявки не повідомив.
Позиція інших учасників провадження
Потерпіла ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу. Пояснила, що вона простила обвинуваченого та просила суворо його не карати.
Прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не направив.
Мотиви суду
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів дійшла такого.
Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_6 .
Зокрема, при обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, даних, що характеризують особу винного, пом`якшуючі покарання обставини, зокрема і ті на які посилається апелянт та відсутність обставин, які його обтяжують.
Місцевим судом належним чином враховано особу обвинуваченого, який вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв слідству, його ставлення до вчиненого, посередню характеристику за місцем проживання, те що він на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.
Колегія суддів вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд в повній мірі зважив на характеристику його особи і її було достатньо для прийняття відповідного рішення, при цьому призначене судом покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
З врахуванням конкретних обставин вчинення обвинуваченим злочину та його ставлення до вчиненого, зважаючи на соціальну характеристику особи ОСОБА_6 , колегія суддів, погоджується із висновком місцевого суду, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів буде покарання у виді громадських робіт.
З кримінальної біографії ОСОБА_6 вбачається, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_8 та ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.04.2017 року кримінальне провадження щодо нього було закрите на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.
З огляду на те, ОСОБА_6 не зробив для себе правильних висновків, щодо вчинку потерпілої, яка будучи рідною бабусею обвинуваченого відмовилась від обвинувачення чим допомогла йому уникнути кримінальної відповідальності за вчинене і знову таємно викрав належне їй майно колегія суддів критично відноситься до прохання потерпілої знову пожаліти її онука та пом`якшити йому покарання.
Крім того, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений мотивує свої вимоги лише тим, що виконання громадських робіт перешкодить йому заробити кошти для відшкодування потерпілій майнової шкоди. Такі доводи колегія суддів вважає непереконливими, в тому числі й огляду на позицію потерпілої, яка жодних матеріальних претензій до обвинуваченого не має.
Натомість, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
За цих обставин, колегія суддів, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .
Під час апеляційного перегляду вироку місцевого суду, не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 27.08.2019 року щодо нього без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.
Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4