Справа № 128/3106/19
Провадження №11-кп/801/166/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2019 року про продовження примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активного типу суспільної небезпеки, чоловіче» відносно пацієнта ОСОБА_7
за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_8
захисника : ОСОБА_6
особи, щодо якої розглядається питання: ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2019 року заяву в.о. завідувача відділення №1 КНП «ВОПЛ №2 ВОР» ОСОБА_9 задоволено.
Продовжено примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активного типу суспільної небезпеки, чоловіче» відносно пацієнта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не більш ніж на шість місяців. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 відмовлено.

Непогоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив змінити ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2019 року та застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом першої інстанції допущена неповнота дослідження обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та особі, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом, оскільки суд обгрунтовує оскаржувану ухвалу виключно заявою в.о. завідувача відділення № 1 комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня № 2» ОСОБА_9 та висновком комісії лікарів КНП «ВОПЛ №2 № 37 від 19.11.2019 року щодо ОСОБА_7 , які для суду не мають наперед встановленої сили.
Суд без будь-яких обгрунтувань залишив недослідженими факти та обставини, що ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні у КНП «ВОПЛ № 2 з 31.05.2019 року, хоча ухвала Тиврівського районного суду Вінницької області про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України постановлена була ще 28.09.2016 року, а також те, що з моменту постановленої ухвали до 31.05.2019 року пройшло майже три роки, а в наданих лікарями заяві та висновках та інших матеріалах провадження відсутні будь-які дані неадекватної поведінки чи вчинення даною особою, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом, нового злочину чи адміністративного проступку, чи зафіксованих у відповідних документах проявів агресіїі інше, про що твердять голослівно лікарі.
Судом не враховані доводи адвоката про те, що скоєне ОСОБА_7 суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості, не наведено фактів та обставин, які б дійсно вказували на те, що ОСОБА_7 представляє небезпеку для оточуючих та дійсно підлягає госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 змінив вимоги апеляційної скарги, просив припинити застосування ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активного типу суспільної небезпеки, чоловіче»
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_6 , який просив припинити застосування ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 , який просив звільнити його з медичної установи, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку.

Згідно ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
На думку суду апеляційної інстанції, вказаних вимог закону судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано.

Судом першої інстанції належним чином досліджено та враховано всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення.

Судом перевірено підстави для продовження примусових заходів медичного характеру, викладені у заяві в.о. завідувача відділення № 1 комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня № 2» ОСОБА_9 та дано оцінку наданому висновку комісії лікарів психіатрів, щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 37 від 19.11.2019 року, іншим письмовим доказам.

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів, щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 37 від 19.11.2019 року, ОСОБА_7 потребує продовження примусових заходів медичного характеру, на підставі наявності розладів емоцій, порушення памяті, наявності маячних ідей, відсутності критики.

Комісія лікарів психіатрів дійшла висновку, що пацієнт ОСОБА_7 за своїм психічним станом у теперішній час становить суспільну небезпеку, тому потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активного типу суспільної небезпеки, чоловіче».

Вказаний висновок зроблено експертами, піддавати його сумніву у апеляційного суду немає підстав.

Висновки, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного судового рішення, та з яких виходив під час постановлення ухвали є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються сукупністю наявних у матеріалах провадження доказів.

Твердження захисника про необґрунтоване продовження ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру є безпідставними .

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що поведінка та психічний стан ОСОБА_7 не погіршився, режим утримання ним не порушувався, тому він може бути звільнений з медичного закладу суперечать висновку комісії лікарів-психіатрів.
Продовжуючи відносно ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру, суд дотримався вимог ст.ст. 93, 94 КК України, врахував те, що відносно ОСОБА_7 згідно ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.09.2016 року застосовано примусові заходи медичного характеру за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, характер, тяжкість захворювання, ступінь небезпечності психічно хворого.
Судом першої інстанції обгрунтовано продовжено ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду з урахуванням недостатніх позитивних змін у психостані та поведінці першого з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Наведене повністю спростовує твердження захисника в апеляційній скарзі про протиправне, на його думку, продовження судом першої інстанції застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активного типу суспільної небезпеки, чоловіче».
Крім того, захисником належним чином недоведено можливість припинення примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для припинення примусових заходів медичного характеру та задоволення вимог захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Керуючись ст. 404, 405,407, 409, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2019 року про продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активного типу суспільної небезпеки, чоловіче» відносно пацієнта ОСОБА_7 , але не більш ніж на шість місяців та про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4