Справа № 638/813/20
Провадження № 1-КС/638/388/20
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
02 березня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
прокурора ОСОБА_2
секретаря судового засідання ОСОБА_3
заявника ОСОБА_4
представника заявника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Харкові скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області від 29.12.2019 року про відмову у задоволенні клопотання,
Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено даними, які містяться в матеріалах справи.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості. Оскаржуване рішення вважає вмотивованим та законним.
Слідчий суддя , заслухавши пояснення заявника та його представника, пояснення прокурора, вивчивши доводи скарги , дійшов наступного.
За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
За ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
За ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Скаржник вказує, що ним подано обґрунтоване клопотання про визнання його потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні, згідно зі ст. 55 КПК України.
Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
З пояснень ОСОБА_4 в судовому засідання вбачається, що в ході проведення досудового розслідування йому спричинено майнову шкоду, а тому слідчий безпідставно та в супереч вимогам ст.. 55 КПК України дійшов висновку, що він не є потерпілим по зазначеному кримінальному провадженню.
Заявник вважає постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим незаконною, оскільки він подав клопотання про залучення до провадження як потерпілого згідно зі ст. 55 КПК України.
На підставі викладеного скаржник вважає, що постанова слідчого не є вмотивованою, оскільки не містить жодної підстави вважати його особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. При цьому, постанова слідчого містить висновки, які або не відповідають вимогам діючого законодавства України, або прямо суперечать йому. Тобто досудове розслідування ведеться з порушенням вимог законодавства щодо об`єктивності, всебічності та повноти досліджень матеріалів справи.
Права і обов`язки потерпілого, згідно ч. 2 ст. 55 КПК України, виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Дослідивши матеріали справи слідчий суддя доходить висновку, що за вказаним кримінальним провадженням ОСОБА_4 повинен виступати від свого імені тому що саме йому заподіяно шкоду . При цьому він не є особою, яка наділена правом представництва інтересів інших заявників, щодо яких він просив в клопотанні про визнання їх потерпілими. В цій частині постанова слідчого законна та обґрунтована.
З огляду на вищевикладене, постанову слідчого від 29.12.2019 року в частині відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, не можна вважати законною і обґрунтованою.
За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст.. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 56, 303 , 306, 307 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області від 29.12.2019 року про відмову в задоволенні клопотання, задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області від 29.12.2019 року в про відмову у задоволенні клопотання.
Зобов"язати орган досудового розслідування ( слідчого) повторно розглянути заяву ( клопотання) ОСОБА_4 про визнання потерпілим у відповідності до вимог ст.. ст.. 55, 56 КПК України, з метою захисту законних інтересів учасників кримінального провадження , про що повідомили заявника .
В іншій частині скаргу залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1