Номер провадження: 11-кп/813/523/20
Номер справи місцевого суду: 513/937/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Арцизького районного суду Одеської області від 19.09.2019 р. в рамках кримінального провадження №0000238 від 06.07.2019 р. відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мігея Первомайського р-ну Миколаївської обл., громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 02.09.2002 р. Татарбунарським райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 19.02.2004 р. Саратським райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 20.10.2006 р. Саратським райсудом Одеської області за ч. 4 ст. 18-50, ст. 304 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 03.06.2011 р. Саратським райсудом Одеської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту;
- 26.06.2013 р. Мостиським райсудом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 304 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11.04.2017 р. Саратським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 14.11.2017 р. Саратським райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі; звільненого 20.03.2019 р. у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Строк відбування покарання відраховано з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , а саме з 06.07.2019 р.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної залишено без змін.
Стягнено з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих та трасологічної експертиз у розмірі 5024, 12 грн.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 06.07.2019 р. приблизно о 00 год., шляхом зриву навісних замків на вхідних дверях, проник до металевого контейнеру № НОМЕР_1 , розташованого на ДП «Ринок Саратського РПС» за адресою: Одеська обл., Саратський р-н, смт Сарата, вул. Чкалова 31, з корисливих мотивів, звідки таємно повторно заволодів майном ОСОБА_8 , а саме: грошовими коштами в сумі 12 570 грн; кавою марки «Якобс» в економпакеті вагою 400 грам, в кількості 1 пакету, вартістю 284,19 грн; кавою марки «Якобс» в економпакеті вагою 250 грам, в кількості 1 пакету, вартістю 213,88 грн; кавою марки «Якобс» в економпакеті вагою 120 грам, в кількості 1 пакету, вартістю 120,30 грн; кавою марки «Якобс» в економ пакеті, в кількості 4 пакетів, вагою 60 грам кожний, вартістю 246,96 грн; кавою марки «Якобс» в економ пакеті, в кількості 5 пакетів, вагою 35 грам кожний, вартістю 200,90 грн; кавою марки «Чорна карта» в економпакеті вагою 130 грам, в кількості 1 пакету, вартістю 108,50 грн; кавою марки «Чорна карта» в економ пакеті, в кількості 2 пакетів, вагою 40 грам кожний, вартістю 78,21 грн; згущеним молоком марки «Іриска» вагою 1 кг, упакованим в полімерне відерце, вартістю 80 грн; згущеним молоком марки «Іриска», упакованим в металеву банку, вагою 370 грам, вартістю 32,53 грн; фасованим арахісом в полімерних пакетах, в кількості 2 пакети, вагою по 220 грам кожний, вартістю 50 грн; фасованим ізюмом в полімерному пакеті, в кількості 1 пакету, вагою 250 грам, вартістю 30 грн; фасованими фруктами (цукатами) в полімерних пакетах, в кількості 2 пакетів, вагою по 120 грам кожний, вартістю 40 грн, спричинивши останній матеріальні збитки на загальну суму 14 055,47 грн., після чого викрадені грошові кошти та продукти харчування склав до полімерної сумки сірого кольору в синю клітку та з місця скоєння крадіжки зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з рішенням суду першої інстанції у зв`язку з тим, що суд залишив поза увагою те, що він повністю визнав свою вину, не піддавши сумніву фактичні обставини кримінального провадження, потерпіла не має жодних претензій до нього, а його цивільна дружина на даний момент є вагітною й потребує допомоги та підтримки обвинуваченого; рішення суду щодо стягнення з нього процесуальних витрат є необґрунтованим, оскільки експертні дослідження по справі не проводились.
Посилаючись на такі доводи, обвинувачений просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України.
В судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не доставлений, оскільки в апеляційній скарзі містилось його прохання про проведення апеляційного розгляду без його участі.
Захисник ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась також та надала заяву, в якій просила провести апеляційний розгляд за її відсутності та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Враховуючи неявку сторони захисту в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України, з`ясувавши думку прокурора, яка не заперечувала проти проведення апеляційного розгляду без обвинуваченого та захисника, вирішила апеляційну скаргу розглядати за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із журналу судового засідання (а.с. 109-111) та мотивувальної частини оскаржуваного вироку (а.с. 113, зворотна сторона), обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, враховуючи повне визнання обвинуваченим провини у вчиненні злочину та правильне розуміння ним фактичних обставин провадження, суд першої інстанції, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку інших учасників судового розгляду, впевнившись в добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та визнав за можливе обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосується його особи. При цьому, судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, враховуючи вищевказані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми закону, зазначив, що приймає до уваги: характер та обставини вчиненого злочину; те, що скоєне ним відноситься до категорії тяжких злочинів; те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості; не працевлаштований; за місцем проживання характеризується негативно (а.с. 92); знаходиться на обліку у лікаря психіатра Саратської ЦРЛ з діагнозом: «легка розумова відсталість» (а.с. 90); офіційно не одружений; згідно довідки, наданої Саратською селищною радою проживає разом з співмешканкою ОСОБА_10 , яка згідно медичної Довідки №376 перебуває на 32 тижні вагітності (а.с. 107); раніше неодноразово (сім разів) судимого за вчинення аналогічних тяжких корисливих злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 64-66); досудову доповідь Саратського райвідділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, з якої вбачається, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб), що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, стійку позицію обвинуваченого на вчинення правопорушень та можливість виправлення та перевиховання лише в умовах ізоляції від суспільства (а.с. 53-58).
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції обґрунтовано відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом 1-ої інстанції встановлено не було.
Що стосується доводів обвинуваченого в його апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що були прийняті до уваги та в повній мірі досліджені судом 1-ої інстанції, але недостатніми для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину та негативну характеристику особи обвинуваченого.
Суд апеляційної інстанції вважає, що, врахував ши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, характеристику особи обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку із чим колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про призначення надто суворого покарання - безпідставними.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на безпідставне стягнення з нього процесуальних витрат за проведення експертних досліджень у зв`язку із їх фактичним не проведенням колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами провадження, зокрема, із реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в рамках зазначеного кримінального провадження №0000238 від 06.07.2019 р. проводились трасологічна та товарознавча експертизи, а також були складені висновки експертів №499-Т та №19-4338/4339 відповідно (а.с. 9-10).
Відповідно до припису п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , врахувавши тяжкість вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також характеристику його особи, призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Арцизького районного суду Одеської області від 19.09.2019 р., яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4