КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на ухвалу слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про визнання затримання незаконним в порядку ст. 29 Конституції України.
Відмовляючи у відкритті провадження слідчий суддя в ухвалі вказав, що подана скарга виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст. 303 КПК України, скаржником перед судом не ставиться питання вчинити будь-яку дію, не ставиться питання перевірки обґрунтованості затримання підозрюваного або підстав для його затримання та окрім того законність затримання була врахована судом при обранні міри запобіжного заходу.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді суду першої інстанції захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить визнати незаконною і скасувати ухвалу слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції за скаргою захисника ОСОБА_5 на незаконне затримання ОСОБА_6 службовими особами Сквирського ВП ГУНП у Київській області.
Захисник в своїй апеляційні скарзі посилається на те, що згідно п.6ч.3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання. Та зазначає, що в порушення вищевказаних норм слідчий суддя неправомірно відмовив у відкритті провадження, мотивуючи це тим, що в статті 206 КПК України відсутня норма щодо перевірки законності затримання підозрюваного після обрання йому запобіжного заходу.

Більше того, на думку захисника, слідчий суддя прийшов до хибного висновку, що оскарження дій слідчого, що виразились у незаконному затриманні підозрюваного, не передбачено статтею 303 КПК України.
Перевіривши зміст апеляційної скарги та вивчивши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про визнання затримання незаконним в порядку ст. 29 Конституції України, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України. Так, згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

В ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. До таких інших ухвал слідчого судді відноситься і оскаржувана ухвала про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про визнання затримання незаконним в порядку ст. 29 Конституції України, яка повинна розглядатись слідчим суддею в порядку ст.206 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

В Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі №766/22242/17 (провадження №51-7276 кмо18) зроблено висновок щодо застосування норм права наступного змісту: "Оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, у переліку, передбаченому ст.309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження".

При цьому, у наведеній вище Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 рокуйдеться саме про законність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника на незаконне затримання особи відповідно до ст.208 КПК України. Обгрунтовуючи висновок щодо застосування норм права об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду виходила з того, що на відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

У цьому кримінальному провадженні скарга стороною захисту фактично була подана в порядку ст. 206 КПК України, хоч захисник і посилався в ній на ст. 29 Конституції України, і на час її подання ОСОБА_4 уже утримувався під вартою на підставі ухвали слідчого судді, і відповідно слідчий суддя постановив ухвалу в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом і тому ухвала слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про визнання затримання незаконним в порядку ст. 29 Конституції України апеляційному оскарженню не підлягає.
Виходячи з викладеного, у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на зазначену вище ухвалу слідчого судді необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 309, 392, 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на ухвалу слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 11листопада 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_2 про визнання затримання незаконним в порядку ст. 29 Конституції України.

Апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

На ухвалу судді апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців до Верховного Суду.

Суддя
Київського апеляційного суду ОСОБА_1

Справа № 11-сс/824/6654/2019
Категорія: ст. 304 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_7
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1