Справа № 464/4574/19
пр.№ 1-кс/464/1019/20
У Х В А Л А

02.07.2020 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на безідяльність слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, -

в с т а н о в и в :

заявник 30 червня 2020 року звернувся до суду зі скаргою, в якій просив поновити строк на оскарження безідіяльності слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 щодо задоволення його заяви і клопотання та зобов*язати слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області вчинити процесуальні дії з належного інформування його щодо процессуального статусу потерпілого у кримніальному провадженні № 0000011 від 21.02.19.

На розгляд скарги заявник не з*явився, хоча належним чином повідомлявся дату, про час та місце її розгляду (здійснювався виклик по телефону, про що складено телефонограму).

Суб*єкт, бездіяльність якого оскаржується, на розгляд скарги не з*явився, хоча останній належним чином повідомлявся про час та місце її розгляду; надав матеріали кримінального провадження 0000011 від 21.02.19.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши скаргу з доданими відповіддями слідчого від 16.06.20. та матеріали кримінального провадження (останніми аркушами якого є ухвала слідчого судді ОСОБА_5 від 14.05.20., заява ОСОБА_3 про залучення як потерпілого, його клопотання про проведення процесуальних дій та відповіді заявнику від 16.06.20.), слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вказана скарга надійшла у провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 01 липня 2020 року за вказаною скаргою було відкрите провадження з призначенням до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.30 год. 02 липня 2020 року з урахуванням правил ч.ч.2, 3 ст.306 КПК України та дотриманням вимог ч.1 ст.135 КПК України.

На розгляд скарги 02 липня 2020 року заявник не з*явився і не повідомив поважність причин своєї неявки.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України розгляд зазначеної категорії скарг здійснюється виключно за обов*язкової участі особи, яка її подала.

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою непорушення прав заявника, передбачених у частинах 1, 2 ст.55 Конституції України, де проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя постановив ухвалу про відкриття провадження по поданій скарзі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов*язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Відтак вимога, заявлена заявником, грунтується на вимогах процесуального Закону, та подана в строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України з урахуванням відправлення слідчим відповіді відповідно до поштового штемпеля від 23.06.20. та одержанням таких заявником, як зазначив, 26.06.20.

Згідно із ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов*язкової участі особи, яка подала скаргу.

Проте заявник, будучи обізнаними в строках (оскільки систематично протягом декількох років звертається до слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова із скаргами в порядку ст.303 КПК України) і даті розгляду поданої ним скарги, на її розгляд не з*явився.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.11. № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, і відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та диспозитивність.

Водночас, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 08 січня 2008 року "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Диспозитивність, як загальна засада кримінального провадження, полягає у тому, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, згідно з правилами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Заявник, подавши скаргу до суду, отримав доступ до правосуддя, під яким згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права, але на розгляд скарги до суду не з*явився.
З урахуванням викладеного та поведінки заявника, який, отримавши доступ до правосуддя, на розгляд скарги до суду не з*явився і не підтримав таку, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні поданої ним скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на безідяльність слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1