КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року,

за участі: прокурора адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про накладення арешту на мобільний телефон марки «Хіаомі», Model: Mi MAX 3, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на мобільний телефон марки «Хіаомі», Model: Mi MAX 3, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 .

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, постановлену без урахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, без належної оцінки існуючих у провадженні ризиків і такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Зазначає, що інформація, яка міститься на телефоні марки «Хіаомі», Model: Мі МАХ З, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 підтверджує, що ОСОБА_8 мав зв`язки з іншими членами організованої групи, благодійними організаціями, від імені яких виготовляв запрошення до України для іноземців під приводом зайняття благодійною діяльністю, усвідомлюючи, що вказані особи не мають наміру займатись благодійністю. На вказаному телефоні містяться сліди численних дзвінків, повідомлень зі змістом, які підтверджують вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України в складі організованої групи, що мало системний, умисний та протизаконний характер.

30 жовтня 2019 року постановою старшого слідчого слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Хіаомі», Model: Мі МАХ З, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , в порядку ст.ст. 40, 93, 94, 98-100, 110 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення адвоката, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши наведені доводи кожної апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 серпня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 120 181 100 000 004 81, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що території м. Києва, Київської області та ряду регіонів України члени організованого злочинного угрупування, з корисливих мотивів, здійснюють незаконне переправлення іноземців через державний кордон України, а також подальшу їх незаконну легалізацію на території України. Під час слідства встановлено, що одним із фігурантів, який безпосередньо здійснює загальну організацію діяльності вказаної групи, керує підбором юридичних та фізичних осіб, які видаватимуть запрошення для іноземців до України, підшукує жінок для реєстрації фіктивних шлюбів через власні зв`язки в державних органах (відділи реєстрації активів цивільного стану, ДПС, ДМС України), усуває перешкоди для оформлення клієнтам посвідками на проживання на території України, здійснює їх централізоване оформлення та видачу є громадянка України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також встановлено, що до вчинення злочину причетна громадянка України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23 серпня 2019 року, ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

05 листопада 2019 року старший слідчий слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «Хіаомі», Model: Mi MAX 3, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався в клопотанні слідчий.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до матеріалів судового провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання органу досудового розслідування, зокрема, в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Хіаомі», Model: Mi MAX 3, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , з тих підстав, що в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук відсутня вказівка на вилучення вказаного телефону, крім того слідчим не доведено, що вказане майно підпадає під ознаки визначені ст. 98 КПК України.
28 жовтня 2019 року вказаний телефон оглянуто та 30 жовтня цього ж року старшим слідчом слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , в порядку ст.ст. 40, 93, 94, 98-100, 110 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Виходячи з наведеного, орган досудового розслідування 05 листопада 2019 року повторно звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт зазначеного телефону, який належить ОСОБА_8 , з метою збереження речового доказу, оскільки інформація яка міститься на ньому підтверджує, що ОСОБА_8 мав зв`язки з іншими членами організованої групи, благодійними організаціями, від імені яких виготовляв запрошення до України для іноземців під приводом зайняття благодійною діяльністю. Окрім того, як зазначає слідчий, на вказаному телефоні містяться сліди численних дзвінків, повідомлень зі змістом, які підтверджують вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України в складі організованої групи.
Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що матеріали судового провадження свідчать про те, що майно, зазначене в клопотанні слідчого про накладення арешту, відповідає критеріям ч.ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, оскільки обґрунтовано визнано речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

В даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.

Таким чином, доводи прокурора є слушними з приводу того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокуроравідділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року, - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про накладення арешту на мобільний телефон марки «Хіаомі», Model: Mi MAX 3, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Хіаомі», Model: Mi MAX 3, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/6561/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_11