Номер провадження: 11-сс/813/401/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

представника потерпілого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року за ч.5 ст.185 КК України строком до 01.04.2020 року але в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, який не може перевищувати 19 днів з моменту закінчення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, у строк якого не враховується відповідно до ч.3 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_10 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Захисник підозрюваного в апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

- грошові кошти, які є предметом злочину, не вилучались, тобто в матеріалах справи відсутній предмет злочину;

-слідчий та прокурор в своєму клопотанні не довели наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_10 ;

- матеріали клопотання не містять доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, здійснення будь-якого впливу на свідків або потерпілого та доцільності продовження підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу;

- слідчим суддею не враховані дані про особу підозрюваного.

На підставі викладеного, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У письмових пояснення, наданих до апеляційного суду 16.03.2020 року, захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просили ухвалу слідчого судді скасувати та звільнити підозрюваного ОСОБА_10 з під варти, мотивуючи свої вимоги тим що:

- в порушенні вимог діючого законодавства строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 було продовжено поза межами строку досудового розслідування, який сплив 09.03.2020 року та слідчим суддею оскаржуваною ухвалою було незаконно продовжено строки досудового розслідування;

- клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.184, 199 КПК України, оскільки не містять доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК та слідчим суддею не мотивовано наявність зазначених ризиків;

- в порушенні вимог п.15 ч.3 ст.42, ч.4 ст.46 КПК України слідчий не надав захисникам підозрюваного матеріали клопотання з належним чином посвідченими копіями документів.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурорів та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених ч. 5 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.

Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_10 09.09.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

В подальшому ухвалами слідчих суддів від 07.11.2019 року, 05.12.2019 року, 31.01.2020 року та 07.02.2020 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 до 09.12.2019 року, 02.02.2020 року, 09.02.2020 року та 09.03.2020 року відповідно.

07.02.2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування до 09.03.2020 року.

20.02.2020 року надано доручення процесуального керівника прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , на виконання вимог ст. 290 КПК України, тобто матеріали кримінального провадження відкриті для ознайомлення сторонам кримінального провадження.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційний скарзі на те, що слідчий та прокурор в своєму клопотанні не довели наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_10 .

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) Європейський суд з прав людини нагадав, що «особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою. Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування. Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

Обґрунтованість підозри у вчиненні зазначеного злочину підтверджується матеріалами провадження і була встановлена під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та під час перегляду даної ухвали апеляційним судом, та на даний час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України є обґрунтованою, і полягає в тому, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_14 на початку літа 2019 року, більш точний час в ході слідства встановити не надалось можливим, переслідуючи мету особистого збагачення, розробили злочинний план направлений на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_2 , та шляхом імітування квартирної крадіжки вирішили заволодіти цінним майном яке там перебувало. При цьому, ОСОБА_14 виступаючи в ролі пособника, будучи заздалегідь обізнаним про наявність значної суми грошових коштів в даній квартирі та маючи доступ до неї, підготував дублікати ключів від зазначеної квартири, а також магнітного ключа від домофону вищезазначеного будинку, з метою усунення перешкод пов`язаних з проникненням до приміщення, та сприянню вчиненню злочину іншими співучасниками. Крім того, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_14 залучили до їх спільного злочинного плану ще декількох осіб з метою його ефективної реалізації, а саме ОСОБА_15 та ще одну невстановлену особу.

Далі, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ще однією невстановленою особою, спланували дії та розділили при цьому свої злочинні ролі, а саме кожна особа усвідомлювала характер дій які вона повинна була виконати з метою досягнення єдиної спільної мети, заздалегідь маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, визначили предметом свого спільного злочинного посягання цінне майно, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_3 , де зберігалось майно належне громадянину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 та ще однією невстановленою особою, діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, приступили до реалізації їх спільного злочинного плану, а саме 01.09.2019 приблизно о 01.50 годині під`їхали до будинку АДРЕСА_4 на автомобілі марки «Opel Astra», серебристого кольору, державний номерний знак Республіки Польщі « НОМЕР_1 », використовуючи при цьому з метою конспірації своїх злочинних дій державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.

Крім того, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 та ще однією невстановленою особою, розуміючи, що реалізувати їх спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, в ніякий інший спосіб ніж як шляхом проникнення до вищезазначеного житла, неможливо, а тому мали при собі заздалегідь приготовлені знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме дублікати ключів від зазначеної квартири, а також магнітного ключа від домофону вищезазначеного будинку, які надав ОСОБА_14 , з метою усунення перешкод пов`язаних з проникненням до даного приміщення та сприянню вчиненню злочину іншими співучасниками.

Так, ОСОБА_15 з метою перевірки та обходу території, направився до вищезазначеної квартири першим, де впевнився, що їх спільному злочинному умислу нічого не заважає, про що сповістив іншим співучасникам.

Після чого, уже близько 02:50 год., ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 , зайшли через ворота до придворової території вказаного будинку, та після чого направились до вхідних дверей вищезазначеної квартири. В свою чергу невстановлена особа, залишалась в автомобілі з метою подальшого швидкого зникнення з місця вчинення правопорушення.

Реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 , впевнившись що їх дії носять таємний характер, заздалегідь будучи підготовленими та маючи при собі ключі від зазначеної квартири, які надав ОСОБА_14 та за допомогою яких, останні, проникли до квартири АДРЕСА_2 . При цьому останні створювали інсценування дій, пов`язаних зі взломом вхідних дверей квартири, а також в подальшому металопластикового вікна та ролетів, залишили альпіністське спорядження, яке нібито слугувало для проникнення до квартири через вікно з горища будівлі.

Далі перебуваючи уже безпосередньо в квартирі, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 , відшукавши грошові кошти, які знаходились в квартирі та належать гр. ОСОБА_16 , заволоділи ними, а саме в сумі: 689 775 доларів США, (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 17 403 023 гривень); 1 952 400 Євро (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 54 530 532 гривень); та 5 400 000 гривень НБУ. Загальна сума викрадених грошових коштів складає 77 333 555 гривень НБУ.

Заволодівши вищезазначеними грошовими коштами, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 , близько 03.50 год., покинули місце вчинення ними кримінального правопорушення на вищезазначеному автомобілі марки «Opel Astra», серебристого кольору, з д/н НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_10 разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ще однією невстановленою особою, спричинили потерпілому ОСОБА_16 , матеріальний збиток в особливо великих розмірах.

Посилаючись на наведене та здобуті у ході досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені достатні підстави підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України підтверджується доказами:

- протоколами допитів потерпілого ОСОБА_16 , в ході яких останній зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення, а також про те, що один із підозрюваних, а саме ОСОБА_14 працював на потерпілого, та відповідно знав відомості, щодо зберігання значної суми грошових коштів за адресою: АДРЕСА_5 , а також мав доступ до даної квартири;

- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_6 , за місцем проживання ОСОБА_15 , в ході якого було виявлено та вилучено одяг в якому останній перебував під час вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_7 , а саме за місцем проживання ОСОБА_10 , в ході якого було виявлено та вилучено рюкзак чорного кольору марки «Samsonite», який знаходився на плечах одного із підозрюваних під час вчинення кримінального правопорушення, а також мотузка синьо - чорного кольору та металеве знаряддя для альпінізму, аналогічні з тим, що виявлені та вилучені під час огляду місця події за адресою вчинення правопорушення;

- протоколом огляду CD-R диску, з відеозаписами з камер внутрішнього та зовнішнього відеоспостереження розташованих на фасаді будинку АДРЕСА_4 , на яких зафіксовано як ОСОБА_15 , о 01:50 год. входить до зазначеного будинку, піднімається по ліфту та після чого повертається (обличчя у останнього не закрите), після чого уже о 02:50 год., дві особи обличчя у яких закриті, входять до будинку, піднімаються ліфтом та в подальшому проникають до квартири АДРЕСА_8 , звідки уже о 03:50 год. покидають квартиру уже з викраденим, та після чого зникають з місця вчинення ними кримінального правопорушення на автомобілі «OpelAstra»;

- протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_15 , в ході яких останній зізнався у вчиненому ним кримінальному правопорушенні та пояснив обставини його вчинення разом з ОСОБА_10 , а також надав покази, щодо причетності до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_14 , як особу, яка сприяла його вчиненню шляхом надання інформації, знарядь та засобів для реалізації їх спільного злочинного умислу;

- протоколом обшуку гаражу № НОМЕР_3 розташованого на території гаражного кооперативу ООО «Ветеран», за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі 11/В, який належить ОСОБА_14 , в ході якого виявлено та вилучено дорожню сумку чорного кольору та дорожню сумку світло-коричневого кольору марки «Shirzad», які зафіксовані на відеозаписах з камер внутрішнього відеоспостереження на місці вчинення кримінального правопорушення, та які правопорушники безпосередньо використали для перенесення грошових коштів;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ;

- протоколами тимчасових доступів до речей та документів, щодо вилучення інформації у операторів телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» та ТОВ «лайфселл», про зв`язки абонентів, а саме підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_15 , в ході якого останній відобразив обставини вчинення ним кримінального правопорушення спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 ;

- висновком експерта № 618-Т за результатами проведення судової трасологічної експертизи, відповідно до якої встановлено, що урізний замок з сувальдним механізмом (вилучений під час проведення огляду місця події 02.09.2019 року за місцем вчинення кримінального правопорушення) знаходиться у працездатному (робочому) стані та будь-який вплив стороннім предметом (предметами) на нього не здійснювався;

- висновком експерта № 1010 за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого не виключається ймовірність походження виявлених потових виділень на альпіністському спорядженні (вилученого під час проведення огляду місця події 02.09.2019 року за місцем вчинення кримінального правопорушення) підозрюваному ОСОБА_10 так і іншому підозрюваному ОСОБА_15 , при цьому присутність поту останнього допускається тільки в якості домішки до поту носія (носіїв) інших виявлених антигенів;

- висновком експерта № 42 ТГ/13 Ф від 04.02.2020 року за результатами проведення комплексної судової експертизи за експертними спеціальностями 8.3 «Дослідження волокнистих матеріалів і виробів з них», 8.9 «Дослідження металів і сплавів» та товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів», відповідно до якої надані на дослідження мотузки, а саме вилучені в ході огляду місця події від 02.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_5 та під час проведення обшуку від 09.09.2019 року, за адресою: АДРЕСА_7 , мають однакову структура, колір, склад за волокном та родову належність;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Окрім того, слідчий суддя мотивував необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 не лише обґрунтованістю підозри, а й наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено, що є обставини які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_10 під вартою апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с.241-246), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування та які не зменшилися на даний час й продовжують існувати, а саме: підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, беручи до уваги, що по даному кримінальному провадженню необхідно виконати вимоги ст.290 та ст.291 КПК України, про те в наявності є об`єктивні причини, що перешкоджають направити обвинувальний акт до суду до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження тримання під вартою в саме до 09.03.2020 року, зокрема кількість наданих для ознайомлення матеріалів досудового розслідування, слідчий суддя обґрунтовано вважав за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, які обчислювати з дня винесення ухвали, але в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, який складає до його спливу 19 днів з моменту закінчення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, у строк якого не враховувати відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.

Також слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги то факт, що зазначеним кримінальним правопорушенням потерпілій особі було спричинено особливо велику матеріальну шкоду, оскільки сума викрадених грошових коштів складає 77 333 555 гривень.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання про те, що наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків, а також іншого підозрюваного, в рамках даного кримінального провадження, з метою зміни показів останніх та уникнення, в подальшому, кримінальної відповідальності, який полягає у тому, що підозрюваному відомі особи потерпілого, з яким підозрюваний знайомий протягом тривалого часу, перебував у довірливих відносинах, свідків, а також інших підозрюваних, зокрема, підозрюваний ОСОБА_15 надає покази, які викривають підозрюваного ОСОБА_10 .

Крім того, як вбачається з повідомлення про підозру, інкриміновані дії ОСОБА_10 вчиняв з іншою особою, яка не встановлена слідством, таким чином в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може впливати й на цю особу.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.184, 199 КПК України, так як не містять доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, оскільки у клопотанні зазначено про наявність таких ризиків.

Крім того апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що грошові кошти, які є предметом злочину, не вилучались, тобто в матеріалах справи відсутній предмет злочину, оскільки не вилучення під час проведення слідчих дій грошових коштів не свідчить про відсутність факту їх крадіжки, а лише підтверджує наявність ризику, передбаченого п.2 с.1 ст.177 КПК України.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що слідчий не надав захисникам підозрюваного матеріали клопотання з належним чином посвідченими копіями документів, оскільки згідно матеріалів клопотання (а.п.9) підозрюваний ОСОБА_10 копію клопотання отримав 28.02.2020 року та відмовився від підпису в присутності двох свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Більш того, згідно журналу судового засідання (а.п.238) слідчим суддею оголошувалася перерва в судовому засіданні на три години з метою ознайомлення сторони захисту з матеріалами клопотання та отримання їх копій, що підтверджено захисником в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вимоги ч.2 ст.184 КПК України при розгляді клопотання не порушено.

Крім того апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно того, що в порушенні вимог діючого законодавства строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 було продовжено поза межами строку досудового розслідування, який сплив 09.03.2020 року та слідчим суддею оскаржуваною ухвалою було незаконно продовжено строки досудового розслідування, з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 3 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя дійшов до вірного висновку про те, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 09.03.2020 року та на даний час здійснюється виконання вимог ст. 290 КПК України, а саме в порядку ч.1 ст.290 КПК України 20.02.2020 року старшим слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , за дорученням прокурора, повідомлено всім сторонам кримінального провадження про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження.

З урахуванням положень ч.3 ст.219 КПК України (із змінами та доповненнями, внесеними Законом № 1950-VІІІ від 16.03.2017 року), строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, не включається у строки, передбачені для строків досудового розслідування.

Водночас, Законом № 1950-VІІІ від 16.03.2017 року не внесено змін до ч.3 ст.197 КПК України, якою визначено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

В Кримінальному процесуальному кодексі України статтями 290 та 291 регулюються порядок відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні та складання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування відповідно. При цьому, з урахуванням положень ч.3 ст.219 КПК України, Кодексом чітко не врегульовано питання щодо продовження строку тримання під вартою на даній стадії кримінального провадження, зокрема коли особа знайомиться з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Чанєв проти України»), Європейський Суд звернув увагу на необхідність утримання підозрюваної особи під вартою лише на підставі відповідного судового рішення, в тому числі зазначено, що при направленні обвинувального акту до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи практику ЄСПЛ та положення ч.6 ст.9 КПК України, приходить до висновку про те, що на стадії ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, яка у відповідності до вимог ч.3 ст.219 КПК України, не входить в строки досудового розслідування, розгляд зазначеного питання слід відносити саме до компетенції слідчого судді районного суду, в територіальній юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає вірним висновок слідчого судді про те, що по даному кримінальному провадженню необхідно виконати вимоги ст.290 та ст.291 КПК України, про те в наявності є об`єктивні причини, що перешкоджають направити обвинувальний акт до суду до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження тримання під вартою саме до 09.03.2020 року, зокрема кількість наданих для ознайомлення матеріалів досудового розслідування, а тому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які обчислювати з дня винесення ухвали, але в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, який складає до його спливу 19 днів з моменту закінчення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, у строк якого не враховувати відповідно до ч.3 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що у даному випадку слідчий суддя зайве зазначив дату закінчення строку дії ухвали 01.04.2020 року.

Однак, на день розгляду справи апеляційним судом (23.03.2020 року) досудове розслідування не завершилось через те, що підозрюваний та його захисники не ознайомились з матеріалами кримінального провадження (про що сторони не заперечували в судовому засіданні), тобто з підстав, які залежать саме від сторони захисту, таким чином строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, якій спливає через 19 днів з моменту закінчення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, завершиться після 01.04.2020 року.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку права підозрюваного не порушено.

Доводи сторони захисту стосовно того, що судом не враховано дані про особу підозрюваного, а саме наявність міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд не може вважати такими, які вказують на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки зазначені доводи, з урахуванням усіх в сукупності даних про особу підозрюваного та існуючих ризиків, не можуть беззаперечно свідчити про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, обставин передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Апеляційний суд враховує те, що згідно клопотання слідчого, стороні обвинувачення необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Виконання таких дій, на думку апеляційного суду, є необхідним, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 .

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених під час апеляційного розгляду обставин, апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора та висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування у скоєні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, та вважає, що з урахуванням наявних ризиків, у слідчого судді існували підстави для продовження строку утримання підозрюваного під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та запобігання цим існуючим ризикам.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду та існування ризиків ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, враховуючи положення Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод людини» та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 виходячи з вимог ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, тому апеляційна скарга захисників задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4