В И Р О К
іменем України
Справа № 135/1481/18

Провадження № 1-кп/126/46/2020

"03" лютого 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №0000189 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, працюючого на посаді приймальника магазину "Новус" м. Київ, раніше не судимого:

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

07.08.2018 близько 01 год. 00 хв., проходячи разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 алеєю, що знаходиться поблизу автомобільної заправки «АВІАС» по вул. Наконечного в м. Ладижин Вінницької області, побачив раніше невідомого йому чоловіка - ОСОБА_6 , що спав на землі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та в нього виник умисел на вчинення крадіжки майна, яке належить останньому.

Через деякий час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 повернувся до місця, де лежав ОСОБА_6 , та умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом, в якому знаходився ОСОБА_6 , незаконно заволодів чоловічою сумкою, яка знаходилась на землі поблизу потерпілого, вартість якої встановити неможливо у зв`язку з відсутністю необхідних даних, в якій знаходилась банківська платіжна картка № НОМЕР_1 банківської установи ПАТ КБ «Приватбанк», що надає право на доступ до банківського рахунку ОСОБА_6 , та мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 4Х» чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №4815/18-21 від 11.09.2018 становить 1425,05 грн. Викрадену сумку та банківську картку ОСОБА_4 викинув у кущі, а мобільний телефон використовував для власних потреб до 07 год. 50 хв. 31.08.2018.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1425,05 грн.

Досудовим розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та відсутність претензій матеріального чи морального характеру.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що ним вчинено злочин середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся та відшкодував завдану шкоду.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

Ч.1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_4 та думку органу пробації стосовно визначення міри покарання.

Судом також враховано що обвинувачений формально позитивно характеризується по місцю проживання, в лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, стан здоров`я, спосіб життя, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, та потерпілого; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді штрафу, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Як убачається з матеріалів справи, обвинувачений був засуджений 04.03.2019 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, а даний злочин ним було вчинено до постановлення вказаного попереднього вироку, а тому, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, та відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» такі вироки мають виконуватися самостійно.

Тим самим, дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1020 грн. (одна тисяча двадцять грн. 00 коп.) гривень на користь держави.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2019 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати у розмірі 286 грн. (двісті вісімдесят шість грн. 00 коп.) на користь держави за проведення по справі судово-товарознавчої експертизи.

Скасувати арешт накладений на мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 4Х» чорного кольору на підставі ухвали слідчого судді від 31.08.2018 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 4Х» чорного кольору, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області передати власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1