МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
23 квітня 2020 року Справа №370/3721/19

Провадження № 1-кс/244//20

Слідчий суддя Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області скаргу захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , на повідомлення про підозру ОСОБА_3 , від 21.12.2019 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні №0000734 від 20.12.2019 року, -
в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_3 , від 21.12.2019 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні №0000734 від 20.12.2019 року, посилаючись на невідповідність змісту підозри вимогам визначеним в ст. 277 КПК У країни, тобто - фактичним обставинам справи, а також спростування змісту підозри зібраними у справі доказами.
Вказав, що визначення обґрунтованості підозри визначене у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), а саме термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Водночас п. 175 наведеного рішення вказує також й на те, що підозра має бути заснована на обґрунтованих підставах, що є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри ( рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).
Таким чином факти або інформація, що особа, про яку йдеться в підозрі могла вчинити правопорушення за для переконання об`єктивного спостерігача підлягають оцінці з точки зору їх достовірності та змісту.
Визначення терміну «обґрунтованості» в Кримінальному процесуальному кодексі наведене в ч.З ст. 370 КПК України, а саме «Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об єктивно з псованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу» та Ст. 94 КПК України, згідно якої Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Отже обов`язок оцінки доказу, в тому числі на предмет його обґрунтованості, покладається не лише на слідчого суддю та суд, а й на прокурора та слідчого, які зобов`язані такі докази піддати оцінці в розумінні положень ст. 94 КПК України.
Не дотримання наведених засад призводить до порушення процесуального порядку проведення певних процесуальних дій, в тому числі складення та вручення повідомлення про підозру, що як наслідок вимагає участі слідчого судді для оцінки таких порушень з боку слідчого та прокурора.
Час в два місяці з моменту вручення повідомлення про підозру надано законом слідчому та прокурору для підкріплення змісту врученого повідомлення про підозру та направлення справи до суду. В нашому випадку ми бачимо незрозумілу тяганину з матеріалами справи та не бажання привести матеріали кримінального провадження у відповідність до норм діючого законодавства.
На спростування змісту підозри в матеріалах кримінального провадження міститься відео запис з камер зовнішнього спостереження, які розташовані над службовим входом приміщення АДРЕСА_1 .
В основу повідомлення про підозру ОСОБА_3 , покладено заяву про злочин ОСОБА_6 , протоколи допиту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , протокол огляду місця події від 20 грудня 2019 року, а також протокол затримання ОСОБА_3 .
Протокол ОМП складений слідчими ОСОБА_9 , а також протокол затримання ОСОБА_3 , з боку ОСОБА_9 , який безпідставно складений ОСОБА_10 , складені з грубими порушеннями норм процесуального законодавства, внесенням в такі документи завідомо не достовірних даних.
Як результат слідчі ОСОБА_10 , а також ОСОБА_9 , були відведені від здійснення досудового розслідування та даний час по ним вирішується питання про притягнення до кримінальної відповідальності.
Щодо заяви та протоколів допитів, вказаних осіб, то ОСОБА_7 перебуває з ОСОБА_6 , в «близьких» стосунках, а також є знайомим з ОСОБА_8 , що зумовлює їх давати свідчення в площині спільної узгодженості правової позиції, а отже покладення таких свідчень в основу підозри є беззаперечним індикатором упередженого та однобокого досудового розслідування та відповідно змісту повідомлення про підозру.
Окрім того слід звернути увагу й на текст підозри, який містить відомості, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_11 , тримали в руках зброю. Водночас згідно того самого протоколу ОМП, складеного ОСОБА_9 , з автомобіля ОСОБА_3 , та поблизу нього було вилучено «предмети схожі на зброю».
Тобто не маючи на руках експертних висновків про приналежність вилучених предметів до зброї. Слідчим ОСОБА_12 , на власний розсуд та за мовчазної згоди прокурора ОСОБА_5 , такі предмети було кваліфіковано як зброю, а отже й правова кваліфікація визначена за ч. 4 ст. 296 КК України - необгрунтовано.
Мета застосування «пістолета» - за для залякування ОСОБА_7 , беззаперечно покладено в текст підозри, з свідчень ОСОБА_8 , які в свою чергу не ґрунтується на зібраних у справі доказах, оскільки як зображено на відео записі - до нанесення тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_7 власне - ОСОБА_3 , останній перебував з порожніми руками, а ОСОБА_11 , взагалі зброю в руках не мав та не направляв ні на кого.
Склад злочину хуліганства, який виписаний в повідомленні про підозру, спростовується свідченнями всіх учасників події, оскільки ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_6 , всі між собою тривалий час знайомі та мали конфлікт, через не з`ясовані взаємовідносини. А від так, з урахуванням положень п. 4 Постанови Пленуму ВСУ 22.12.2006 N 10, а саме - дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК (2341-14), що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
В повідомленні про підозру такі відомості, які є невід`ємними складовими правової кваліфікації ч.4 ст. 296 КК України - не наведені, отже така підозра не відповідає правовій кваліфікації та складу злочину викладеному в ч.4 ст. 296 КК України та свідомо є більш суворою через помилкове визначення такої кваліфікації слідчим ОСОБА_10 , яка виходячи з її власної інтерпретації кримінального процесуального законодавства є очікуваною подією.
Викладені в тексті письмового повідомлення про підозру відомості, та обставини подій, які мали місце - в поєднанні з доказами зібраними в результаті досудового розслідування - відео записом, свідчать про не відповідність та передчасність такого повідомлення.
А отже з урахуванням упередженого ставлення ОСОБА_9 , до ОСОБА_3 , при здійсненні досудового розслідування, залучення зацікавлених понятих, порушення права на захист ОСОБА_3 , та його затримання в порядку ст. 208 КПК України, проведенням не законного обшуку, слід дійти висновку, що саме з його вини, було вчинено таке стрімке вручення підозри лише за для надання такому службовому зловживанню рис законності.
Викладені в свідченнях ОСОБА_8 , обставини справи під час досудового розслідування взагалі не знайшли свого підтвердження.
Фактично за результатом огляду відео запису з камер зовнішнього спостереження, якими зафіксовано подію було встановлено, що саме ОСОБА_7 , першим наніс декілька ударів по голові і тулубу ОСОБА_13 , який не тримав жодної рушниці, а потім наніс декілька ударів ОСОБА_3 , від яких останній упав на землю та втратив свідомість. При цьому ОСОБА_8 , з нанесенням з боку ОСОБА_7 , ударів по ОСОБА_3 , розпилив останньому в обличчя газ.
В подальшому, з метою приховування своїх протиправних дій, та штучного створення доказів, ОСОБА_8 запросив на місце події ОСОБА_14 , (таке було встановлено в результаті тимчасового доступу до телефонних розмов потерпілого ОСОБА_8 ), якого слідчий ОСОБА_9 , в подальшому й залучив до проведення слідчої дії - огляду місця події, як понятого, який фактично звівся до обшуку автомобіля, належного підозрюваному ОСОБА_3 , з якого й було вилучено пістолет та набої до нього, а також рушницю, яку перед фотографуванням було вилучено з автомобілю та розміщено на землі перед автомобілем.
Таким чином було встановлене грубе порушення процесуального законодавства при здійсненні досудового розслідування в діях слідчого ОСОБА_9 , яке полягає у штучному створенні доказів на доведення вини ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , якого було відведено від здійснення досудового розслідування та на даний час відносно слідчого ОСОБА_9 здійснюється досудове розслідування в ТУ ДБР в місті Києві за ст. 162 КК України та вирішується питання про збільшення обсягу досудового розслідування за кваліфікацією з правовою кваліфікацією ст. 366 КК України.
Також на підставі повідомлення про злочин та наявні медичні відомості, в провадженні СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області розслідується кримінальне провадження за фактом побиття ОСОБА_3 , а також ОСОБА_11 , з боку ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 ..
Вручене повідомлення про підозру, не зважаючи на обставини, які встановлені при зібранні доказів, які в сукупності спростовують зміст підозри така підозра станом на момент звернення з скаргою до слідчого судді перебуває в первинній редакції, без змін та доповнень.
У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_4 , вимоги за скаргою підтримав, просив її задовільнити із вказаних у ній підстав.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 підтримав позицію захисника, та зазначив, що в нього відсутні притензії, щодо вручення повідомлення про підозру, але на його думку воно було вручене зі спливом відповідного строку. Також оцінюючи зміст повідомлення про підозру ОСОБА_3 не погодився з цією позицією та зазначив, що в його діях була тільки самооборона.
Прокурор проти задоволення скарги заперечила, посилаючись на її необґрунтованість. Вказала, що при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину були дотримані норми КПК України, а скарга є надуманою та такою, що не підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя керується наступним.
Згідно вимог п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом є предметом оскарження на стадії досудового розслідування.
Вказана правова норма застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію змін, впроваджених Законом України від 03.l0.2017 року №2147-VІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.03.2018 року.
Таким чином, у даному випадку повідомлення про підозру може бути предметом перегляду слідчого судді.
Так 21.12.2019 року ОСОБА_3 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. КК України, а саме: грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненене групою осіб із застосуванням вогнепальної зброї.
Зокрема, ОСОБА_3 підозрюється в тому, що 20.12.2019, близько 19 години разом із ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приїхали на автомобілі марки «Volvo XC-90» державний знак НОМЕР_1 до приміщення «Нової Пошти», що розташоване по вул. Проектна, 1 смт. Макарів Київської області, та знаходиться в багатоповерховому будинку неподалік від дитячого майданчика та громадських гаражів, взявши з собою гладкодульну рушницю марки «Benelli M4-S90» та пістолет марки «Форт - 12 Р» з метою залякування ОСОБА_7 , з яким домовився незадовго до приїзду про зустріч.
В подальшому під час розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , з метою демонстрації переваги та прояву їхньої зневаги до ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , перебуваючи в громадському місці, ігноруючи норми поведінки в суспільстві, діючи за попередньо змовою з ОСОБА_3 , взяв з автомобіля з дозволу ОСОБА_3 належну останньому гладкодульну рушницю марки «Benelli M4-S90» до рук, демонструючи її ОСОБА_7 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , висловлюючись нецензурною лайкою в бік ОСОБА_7 , діючи з хуліганських мотивів, провокував загострення конфліктної ситуації з останнім, де до них підійшов ОСОБА_8 , який мав намір припинити конфлікт, але ОСОБА_3 діючи умисно, швидко, раптово дістав з кобури на поясі свій пістолет «Форт - 12 Р», а ОСОБА_11 направив в бік ОСОБА_7 рушницю «Benelli M4-S90», а тому в зв`язку з виникненням ситуації реальної загрози спричинення шкоди здоров`ю потерпілих, врахувавши темну пору доби, стан алкогольного сп`яніння, агресивно налаштовану поведінку ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , ОСОБА_7 завдав удар кулаком в обличчя ОСОБА_3 , а ОСОБА_8 застосував до нього сльозогінний газ.
В цей час ОСОБА_11 , діючи з хуліганських мотивів, продовжував тримати рушницю спрямовану в бік потерпілих, а тому побоюючись застосування зброї з боку ОСОБА_11 , ОСОБА_8 розпилив також в обличчя ОСОБА_11 сльозогінний газ, та разом з ОСОБА_7 , відібрали рушницю, в ході чого ОСОБА_3 , демонструючи особливу зухвалість, спрямовану на спричинення різних за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, діючи умисно, з хуліганських мотивів, зробив 6-8 пострілів в їхній бік з пістолета «Форт - 12 Р».
В результаті умисних, злочинних дій ОСОБА_3 , останній заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді вогнепального поранення вушної раковини з права, ОСОБА_8 сліпого кульового поранення м`яких тканин лівого плеча, ОСОБА_11 сліпих кульових ран в області правого передпліччя та 8-9 ребер з права.
Відповідно до п. 2 ст. 277 КПК України, повідомлення має містити такі відомості:
1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;
2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;
3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;
4) зміст підозри;
5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
7) права підозрюваного;
8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.
Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.
Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.
Зміст скарги не стосується перевірки дотримання вимог ст.ст. 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру, тоді як за змістом скарги захисники просять надати оцінку фактичних обставин кримінального правопорушення, встановленню винуватості особи у його вчиненні, та наявності у діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, тобто до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Перевіркою слідчим суддею доданих до скарги доказів встановлено, що в повідомленні про підозру ОСОБА_3 , від 21.12.2019 року належним чином викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , із зазначенням статей (частин статей) закону України про кримінальну відповідальність, та стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Аналіз повідомлення про підозру ОСОБА_3 , від 21.12.2019 року дає підстави стверджувати, що воно за своїм змістом у повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить у собі всі передбачені вказаною статтею відомості.
Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, слідчий суддя не вбачає, про що і вказав сам підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні 21.04.2020 року
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_3 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких є достатньою для його підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Доводи захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , у скарзі на повідомлення про його підозру фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій підозрюваного. Однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.
При цьому, скарга захисників не містить доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст.ст. 277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 .
За таких обставин, у задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки ними не доведено, що при складенні та врученні їх підзахисному повідомлення про підозру було допущено порушення норм чинного КПК України.
Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :
Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , на повідомлення про підозру ОСОБА_3 , від 21.12.2019 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні №0000734 від 20.12.2019 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду безпосередньо протягом п`яти днів з моменту її проголошення та набирає законної сили по завершенню строку на її оскарження, якщо вона не була оскаржена. В інакшому разі після її перегляду Апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 27.04.2020 року о 18-20 год..

Слідчий суддя ОСОБА_1