Справа № 524/128/20
Провадження № 1-кс/524/140/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року, слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представників власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 09.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Кременчуцького РВП КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 09.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Клопотання погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що 09.01.2020 під час патрулювання працівниками СРПП в с. Піщане Кременчуцького району був зупинений автомобіль «Peugeot Boxer» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 . В автомобілі знаходилась деревина (сосна) без документів.

09.01.2020 слідчим Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області було проведено огляд місця події на автодорозі Піщане-Кривуші на відстані близько 500 метрів від виїзду з с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області, в ході якого було вилучено автомобіль «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходились колоди зовні схожі на колоди дерева породи сосна.

Вилучені речі в сукупності з іншими документами дійсного кримінального провадження, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та підпадають під ознаки, вказані у ст. 98 КПК України.

09.01.2020 автомобіль «Peugeot» Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000024.

Під час огляду водій ОСОБА_7 відмовився надавати будь-яку супроводжуючу документацію на вантаж та пояснювати походження пиляних дерев, які знаходились у кузові вищевказаного автомобіля.

З метою встановлення істини по кримінальному провадженню, об`єктивності та повноти досудового розслідування, збереження речового доказу у незмінному стані, а також з метою проведення слідчих дій та експертних досліджень з вказаним речовим доказом, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно (автомобіль та деревину).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила задовольнити.

Представники власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Пояснили, що вилучення майна здійснено необґрунтовано, це майно не має будь-якого відношення до даного кримінального провадження, що підтверджується відповідними документами на вантаж та на його перевезення. Крім того, з клопотанням про арешт вилученої деревини слідчий звернувся з пропуском передбаченого КПК України строку. Тому просили відмовити у задоволенні клопотання, так як воно є необґрунтованим.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують його доводи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Частиною 3 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Як вбачається з матеріалів клопотання,09.01.2020 слідчим Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 було проведено огляд місця події на автодорозі Піщане-Кривуші на відстані близько 500 метрів від виїзду з с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області, в ході якого згідно з протоколом від 09.01.2020 було вилучено автомобіль «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходились колоди зовні схожі на колоди дерева породи сосна (деревина).

Постановою слідчого ОСОБА_8 від 09.01.2020 автомобіль «Peugeot» Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходяться колоди дерева, схожі на колоди дерева породи сосна, визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000024.

10.01.2020 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на вилучений автомобіль «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_1 . Про арешт вилученої деревини у клопотанні слідчий не просив.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.01.2020, у зв`язку з не підтвердженням повноважень прокурора, який погоджував вказане клопотання, воно повернуто слідчому для усунення його недоліків в строк 72 години.
13.01.2020 слідчим подано нове клопотання, погоджене з прокурором процесуальним керівником у кримінальному провадженні, в якому він просить накласти арешт, як на автомобіль так і на деревину (сосна), яка в ньому знаходиться.
У клопотанні слідчий вказує на єдину підставу накладення арешту на вказане майно - необхідність збереження речових доказів.
Разом з цим, з матеріалів, якими слідчий обґрунтовує необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, не убачаються підстави вважати, що майно, вилучене під час огляду місця події має ознаки речових доказів саме у даному кримінальному провадженні, зокрема було предметом, знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, здобуте внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Також, на підтвердження доводів клопотання щодо факту крадіжки майна (деревини сосна), яке вилучено у ході огляду місця події, будь-яких доказів слідчим не надано.
Натомість, представником власника майна у ході розгляду клопотання, на підтвердження правомірності набуття та перевезення деревини сосна, надано: видаткову накладну від 30.09.2019 №5 щодо придбання деревини сосна (480 кг); договір підряду від 03.01.2020, укладений між ПП «Тех-Маш» і водієм вилученого автомобіля ОСОБА_7 про перевезення деревини; товарно-транспортну накладну від 09.01.2020 № 09/01 на деревину сосна (480 кг).
Винесення слідчим постанови від 09.01.2020 про визнання вилучених автомобіля та деревини речовими доказами, не може слугувати достатньою підставою для накладення арешту, оскільки вказана постанова не достатньо мотивована та не звільняє слідчого або прокурора від обов`язку доведення підстави та мети накладення арешту.
Крім того, клопотання від 13.01.2020 про арешт тимчасово вилученого майна в частині деревини подано з пропуском строку встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки це майно фактично було вилучено слідчим 09.01.2020.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно не доведені, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 167, 168, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 09.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 16.01.2020 о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1