Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/721/2020 Справа № 641/616/20
УХВАЛА
02 квітня 2020 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буди Харківського району Харківської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , 2004 року народження та доньку ОСОБА_7 , 2008 року народження, а також батька похилого віку - 1938 року народження, працюючого директором ПП "РЕСК", інваліда тертьої групи з дитинства, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, -
31.03.2020 прокурор Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 22.08.2013 ОСОБА_5 , будучи бенефіціарним власником ПП «Реск», ідентифікаційний код юридичної особи 36372054, зареєстрованого за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 6, придбав у ОСОБА_8 маневровий тепловоз ТГМ4-А № 2452 за 112 500 гривень. У подальшому з метою зберігання вищевказаного тепловозу ОСОБА_5 уклав з Державним Підприємством «Харківський електромеханічний завод» (далі ДП «ХЕМЗ), ідентифікаційний код юридичної особи 05405575, засновником якого є держава в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (на теперішній час Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України) договір зберігання № 1/ДХ від 01.09.2013, відповідно до якого ДП «ХЕМЗ» зобов`язався зберігати маневровий тепловоз ТГМ4-А №2452 на території підприємства. При цьому, 26.02.2013 ОСОБА_5 призначив на посаду директора ПП «Реск» ОСОБА_9 , який за усними вказівками бенефіціарного власника, мав право підпису документів від імені ПП «Реск», однак фактичне управління фінансово - господарською діяльністю підприємства здійснював ОСОБА_5 .
На протязі часу з 22.08.2013 по 07.07.2015 більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 займався пошуком покупців на маневровий тепловоз ТГМ4-А № 2452. Знайшовши покупця на вищевказаний тепловоз, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_5 домовився з ним та ОСОБА_11 про зустріч поблизу території ДП «ХЕМЗ», розташованої за адресою: м. Харків, проспект Московський. 199, з метою проведення огляду маневрового тепловозу ТГМ4-А № 2452 та подальшим укладанням договору купівлі - продажу.
07.07.2015 ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 був проведений огляд тепловозу, який відбувся на території ДП «Харківський електромеханічний завод» у присутності ОСОБА_5 перед його подальшим продажем, після чого ОСОБА_9 , діючи за усною вказівкою ОСОБА_5 та в інтересах останнього, перебуваючи у приміщенні будинку культури ДП «ХЕМЗ», розташованого за адресою: м. Харків, проспект Московський, 94, уклав шляхом підпису з ОСОБА_10 договір купівлі - продажу тепловозу ТГМ4-А №2452, за умовами якого ОСОБА_9 , а фактично ОСОБА_5 , мав отримати 1400000 гривень за продаж такого майна.
Того ж дня, тобто 07.07.2015, ОСОБА_5 особисто отримав 1400000 гривень за продаж вищевказаного тепловозу ТГМ4-А № 2452, а приватним нотаріусом ОСОБА_12 , що здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва № 3095, був засвідчений факт нібито отримання ОСОБА_9 грошових коштів від ОСОБА_10 в розмірі 1 400 000 гривень без фактичної їх передачі під час проведення нотаріальної дії.
Після цього, 09.07.2015 ОСОБА_5 , будучи обізнаним про факт продажу маневрового тепловоза ТГМ4-А № 2452, тобто діючи шляхом обману, листом звернувся до виконуючого обов`язки директора ДП «ХЕМЗ» ОСОБА_13 з проханням на виїзд маневрового тепловоза ТЕМ4-А № 2452 нібито для обточки колісних пар до станції «Харків - Сортувальний».
Разом з тим, 10.07.2015 ОСОБА_9 , діючи від імені ПП «Реск» за вказівкою та в інтересах ОСОБА_5 , уклав шляхом підпису договір з ТОВ «Фор Лайн» на транспортно - експедиційне обслуговування маневрового тепловозу ТГМ-4А № 2452 зі станції «Харків - Балашовський» Південної залізниці до станції «Здолбунів» Львівської залізниці. Отримавши дозвіл на виїзд маневрового тепловоза ТГМ4-А № 2452 від виконуючого обов`язки директора ДП «ХЕМЗ» ОСОБА_13 , за наслідком розгляду листа ОСОБА_5 від 09.07.2015, в період часу з 10.07.2015 по 20.07.2015 ОСОБА_9 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , виїхав на тепловозі з території ДП «ХЕМЗ» та як провідник забезпечив доставку маневрового тепловозу ТГМ-4а № 2452 до локомотивного депо на станції «Здолбунів» Львівської залізниці, де передав тепловоз покупцю ОСОБА_10 .
В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ДП «Харківський електромеханічний завод» в особливо великих розмірах, шляхом обману.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами ДП «Харківський електромеханічний завод» шляхом обману, ОСОБА_5 , усвідомлюючи фактичний продаж ним маневрового тепловозу ТГМ-4а № 2452, отримавши за це 1 400 000 гривень, діючи умисно та шляхом обману, маючи на меті штучне створення обставин за якими він, внаслідок дій сторонніх осіб нібито був безоплатно позбавлений вищевказаного майна, створюючи таким чином підстави для обґрунтування своїх доводів в ході майбутніх судових розглядів, звернувся 18.01.2017 із заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Московського ВП ГУНП в Харківській області, а саме про крадіжку посадовими особами ДП «ХЕМЗ» та ОСОБА_9 належного йому тепловозу ТГМ4-А № 2452.
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, 01.11.2017 ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки у вигляді незаконного заволодіння коштами ДП «ХЕМЗ», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати майна за договором зберігання, в якій ОСОБА_5 прохав стягнути з ДП «ХЕМЗ» 1 876 360 гривень (з них 1 400 000 вартість нібито безоплатно втраченого тепловозу) за втрату тепловозу ТГМ4-А №2452, діючи при цьому шляхом обману, ОСОБА_5 , усвідомлюючи фактичний продаж ним маневрового тепловозу ТГМ-4а № 2452, та отримавши за це 1 400 000 гривень, зазначив, що вищевказаний тепловоз, був ним безоплатно втрачений внаслідок дій інших осіб, а про факт продажу такого майна ОСОБА_5 не відомо, внаслідок чого останньому спричинено шкоду.
За наслідком розгляду вищевказаної позовної заяви ОСОБА_5 27.12.2017 суддею Московського районного суду м. Харкова винесено рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 .
Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, що спрямований на заволодіння грошовими коштами ДП «Харківський електромеханічний завод» в особливо великих розмірах, шляхом обману, ОСОБА_5 через представника подав до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу про скасування рішення судді Московського районного суду м.Харкова за наслідком чого 05.03.2019 постановою Апеляційного суду Харківської області частково задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 та винесено рішення про стягнення на користь останнього з ДП «Харківський електромеханічний завод» 1 400 000 гривень збитків через втрату майна, а саме: маневрового тепловозу ТГМ4-А № 2452, яке набрало законної сили того ж дня.
Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ДП «Харківський електромеханічний завод» в розмірі 1 400 000 гривень, що є особливо великим розміром шляхом обману, однак з причин, що не залежали від його волі не зміг довести свій злочинний умисел до кінця у зв`язку з тим, що 30.05.2019 рішенням Верховного суду України Касаційного цивільного суду, зупинене виконання постанови Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2019.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме закінченому замаху на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, шляхом обману (шахрайство).
Під час проведення досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, а саме: протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ін., протоколи пред`явлення особи для впізнання, матеріали проведених негласних слідчих розшукових дій, та інші матеріали досудового розслідування, які в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненому злочині.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання лише позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Крім того, наразі у кримінальному провадженні проводяться слідчі та процесуальні дії, направлені на встановлення всіх обставин кримінального провадження, за результатами яких буде вирішено питання щодо наявності в діях ОСОБА_5 складу інших злочинів, в тому числі корупційних.
Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на вищевикладені обставини у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати про наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Разом з тим, враховуючи посаду підозрюваного, який є власником та директором підприємства, розміру неправомірної вигоди, яку б отримав ОСОБА_5 у випадку доведення свого злочинного умислу до кінця, а відповідно і з огляду на можливі суспільно-небезпечні наслідки у вигляду матеріальної шкоди державним інтересам, визначений п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених не нього обов`язків, сторона обвинувачення клопоче про визначення розміру застави у розмірі, що перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму та визначити розмір застави в розмірі відвернутих в ході досудового розслідування збитків, тобто в розмірі 1 400 000 гривень.
У судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримав, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що відсутні склад і подія злочину. ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, постійно проживає на території Харківської області, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , 2004 року народження та доньку ОСОБА_7 , 2008 року народження, а також батька похилого віку - 1938 року народження, нерухоме майно, є інвалідом третьої групи з дитинства.
Суд, заслухавши думки прокурора, пояснення захисника та підозрюваного, вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження заявленого клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
27.03.2020 о 10:55 год. ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, шляхом обману (шахрайство).
Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення (злочину), за викладених у клопотанні обставин.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, чинити тиск на потерпілого, на свідків, а також перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим шляхом.
Прокурором у клопотанні та доданих документів доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
В клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор наголошує на тому, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків, існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Однак, відповідно до пункту 91 постанови Європейського суду з прав людини від 28 червня 2011 року по справі «Миминошвили проти Російської Федерації», що стосується ризику приховування, він не може вимірюватися тільки на підставі суворості можливого вироку, принаймні, на подальших етапах виробництва. Він повинен бути оцінений з урахуванням кількох відповідних факторів, в даному контексті повинні бути, зокрема, оцінені дані про особистості, моральні якості, майно, зв`язки з Державою-відповідачем, в якому щодо особи здійснюється кримінальне переслідування, а також його міжнародні контакти.
Згідно пункту 44 постанови Європейського суду прав людини від 29 травня 2012 року по справі Валерій Коваленко проти Російської Федерації, то Суд нагадує, що, згідно з його усталеною практикою, відсутність певного місця проживання... не спричиняє небезпеки втечі. Крім того, Суд підкреслює, що наявність постійного місця проживання є питанням факту, який відрізняється від питання про те, чи дійсно людина виконала правові та адміністративні формальності щодо того, що його адресу постійного місця проживання зареєстровано в компетентних органах.
Тож, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує, що підозрюваний не згоден із кваліфікацією дій за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та фактично заперечує свою причетність до кримінального правопорушення, тому ризик щодо впливу на свідків, органами досудового слідства не знайшов свого підтвердження.
Крім того, підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні малолітніх дітей, батька похилого віку, одружений, інвалід 3 групи з дитинства, офіційно працевлаштований, тому, враховуючи, що підстави, якими прокурор обґрунтовує клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, знайшли своє підтвердження, проте, не знайшли свого підтвердження в частині доцільності застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, тому вважає за необхідне, застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, як такого, який забезпечать належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження, поклавши на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені положеннями ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176 -178,181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, ч. 2 ст. 276, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування на 2 (два) місяці - до 25.05.2020 року включно.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: 1)прибувати за першим викликом до слідчого, який здійснює досудове слідство у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду; 2) не залишати місце проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; 4) утриматися від будь якого спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу направити для виконання до органів поліції за місцем проживання підозрюваного через прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .
Встановити строк дії даної ухвали, в межах строку досудового розслідування до 25 травня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1