Ухвала
Іменем України
13 січня 2020 року

м. Київ
справа № 360/1399/18
провадження № 51-66 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді арешту на строк п`ять діб.
Відповідно до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди 15483 грн 54 коп, на відшкодування моральної шкоди 38420 грн, на відшкодування витрат на правову допомогу 2000 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 16 березня

2017 року приблизно о 14 год. 15 хв., знаходячись в приміщенні Бородянської спеціалізованої школи загальноосвітнього закладу І-ІІІ ступенів № 2 по вул. Парковій, 5 у смт Бородянка Київської області, в ході сварки з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переросла в бійку, умисно наніс декілька ударів рукою в область носа, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року вирок суду залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення щодо

ОСОБА_5 , а провадження по справі закрити на підставі ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки вирок суду не відповідає вимогам статей 373, 374 КПК. В обґрунтування посилається на те, що мотивувальна частина вироку не містить формулювання обвинувачення. Також зазначає, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних, належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, оскільки судження про спричинення потерпілому закритого перелому кісток носа є сумнівним. Зазначає, що дії ОСОБА_5 , які виразились у бійці, були наслідком поведінки потерпілого, який спровокував її, а засуджений у свою чергу намагався захистити себе і наніс потерпілому долонею один удар в область щоки. Крім того захисник вказує на відсутність доказів того, що медикаменти на суму 5483 грн 54 коп. були придбані саме для лікування закритого перелому кісток носа, а також відсутність доказів моральних страждань, а тому на його думку цивільний позов було задоволено безпідставно.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження

за касаційною скаргою захисника та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини,

що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції виходить з обставин справи, які встановлені судовими інстанціями.
Як убачається із наданих копій судових рішень, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у нанесені легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ґрунтуються на всебічному, повному

й неупередженому дослідженні доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності та є правильними.
Згідно з вироком суду зазначені обставини підтверджуються: показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , неповнолітніх свідків, допитаних

в присутності педагога і законних представників, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вказали, що на сходинках першого поверху у школі була бійка між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , наслідком якої у ОСОБА_7 був розбитий ніс; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 березня 2017 року; висновком судово-медичної експертизи № 63 від 23 серпня 2017 року; висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 695 від 27 грудня 2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 19 січня 2018 року; висновком судово-медичної експертизи № 2/63 від 22 січня 2018 року; протоком слідчого експерименту від 16 травня 2018 року; висновком судово-медичної експертизи № 1/2/63 від 24 травня 2018 року та іншим.
Твердження захисника що мотивувальна частина вироку не містить формулювання обвинувачення є безпідставним, оскільки у судом встановлено місце, час, спосіб вчинення діяння та його наслідки. Вирок суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог ст. 374 КПК, і він відповідає положенням ст. 370 цього Кодексу.
Апеляційний суд, як убачається зі змісту ухвали від 09 жовтня 2019 року, ретельно перевірив твердження захисника ОСОБА_4 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та суперечливість доказів,

що, на його думку, не підтверджує нанесення ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 у вигляді закритого перелому кісток носа і дав мотивовану відповідь на всі доводи апеляційної скарги, в тому числі й щодо стягнутої майнової та моральної шкоди, зазначивши, з яких підстав їх визнано необґрунтованими.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Призначене засудженому ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК, відповідає вимогам статей 50, 65 КК. Його не можна вважати явно несправедливим.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено з порушеннями, зазначеними в ч. 2 вказаної статті.
Касаційна скарга не містить доводів про істотне порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення або призвели до порушення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Оскільки з наведених у касаційній скарзі захисника мотивів убачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника

ОСОБА_4 .
Беручи до уваги наведене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3