Справа № 308/651/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.06.2020 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідуваним територіальними органами поліції та підтриманим державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Липецька Поляна, Хустський район, Закарпатська область, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, особи з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000018, відомості про яке 19.01.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідуваним територіальними органами поліції та підтриманим державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000018, відомості про яке 19.01.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, 19.01.2020 року, приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat B», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Хуст, на автодорозі в с. Березники Мукачівського району, напроти будинку № 88, грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 «б», 11.2, 11.3,13.1 Правил дорожнього руху, якими передбачено: п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п. 11.2 нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини; п. 11.3 на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, тобто, під час руху у колоні автомобілів по дорозі вкритою ожеледдю не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та швидкості під час руху у колоні різко загальмував, щоб не допустити зіткнення з їдучим попереду транспортним засобом у результаті чого не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зустрічне зіткнення із мікроавтобусом марки «Mercedec-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прямував до м. Мукачева.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажири мікроавтобуса марки «Mercedec-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , отримали тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 53/2020 від 28.02.2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому верхньої третини лівої стегнової кістки із зміщенням, травматичного перелому правого без зміщення та лівого зі зміщенням виросткових відростків та лівого кута нижньої щелепи, лівого велично-орбітального комплексу без зміщення, закритого перелому передньо-латеральної стінки гайморової пазухи зліва гомілки, забійні рани підборіддя, верхньої третини лівого стегна, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з висновком експерта № 54/2020 від 27.02.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді забою печінки, розриву брижі кишківника, що супроводжувалося внутрішньо черевною кровотечею, закритий перелом 5-ї плюснової кісті лівої ступні, ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з висновком експерта № 59/2020 від 28.02.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому діафізу правої плечової кістки у середній третині, забійні рани в області чола, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно з висновком експерта № 60/2020 від 20.02.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом на внутрішньо-задній поверхні правого передпліччя у верхній третині, на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини та середньої третини правого стегна, синця та саден на передній поверхні правого колінного суглобу, закритого перелому дистального епімефаза правої променевої кістки зі зміщенням уламку, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а пасажирка автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat B», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно з висновком експерта № 87/2020 від 20.02.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки без зміщення, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог п. п. 1.5, 2.3 «б», 11.2, 11.3, 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема. отриманням потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень та потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За твердженням слідчого, у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , і, враховуючи той факт, що він вчинив тяжкий злочин, обрати відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є недоцільно та неефективно. Запобіжний захід у виді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками, а тому, беручи до уваги те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину, то даний запобіжний захід для вказаної особи буде неефективним та недієвим. Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного джерела доходів та майна у власності, а тому, на думку слідчого, відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у виді застави.

Слідчий вказує, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років.

Метою застосування запобіжного заходу, як зауважує у клопотанні слідчий, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, що передбачені п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий зазначає, що згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування/суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, підозрюваний може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти умовляння до свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, мотивуючи це тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності. Вказане в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження. Також слідчий вказує на можливості підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом.

Враховуючи викладене, оскільки застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не в змозі запобігти вчиненню наведеним ризикам, а тому слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком на шістдесят днів, покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора та суду за першою вимогою; заборонити залишати місце проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 по 06.00 год.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечила проти клопотання та просила відмовити у його задоволенні, вважаючи внесене клопотання необґрунтованим. Зазначила, що у даному випадку немає підстав для застосування запобіжного заходу взагалі, оскільки ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, відсутні. Стороною обвинувачення не доведено, що її підзахисний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, так як за п`ять місяців досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 від проведення слідчих дій жодного разу не відмовлявся та не ухилявся. Також захисник вважає, що є недоведеним ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків, оскільки жодних обставин на підтвердження цього слідчим не надано, її підзахисний немає наміру впливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними показань. Звертає увагу, що наявні письмові заяви потерпілих, згідно з якими вони не мають претензій до ОСОБА_4 . Крім того, на думку захисника, слідчим не доведено можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Захисник наголошує, що клопотання слідчого не обґрунтовано належними доказами, а відтак підстави для застосування запобіжного заходу відносно її підзахисного відсутні.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, зауваживши, що не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, додатково повідомивши, що він є особою з інвалідністю ІІ групи.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання та дослідивши матеріали, які додані до клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018, відомості про яке 19.01.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

06.05.2020 року в рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесне ушкодження.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження № 0000018, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри, яка за матеріалами клопотання підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2020 року; протоколом допиту потерпілих ОСОБА_11 від 30.01.2020 року; висновком експерта № 59/2020 від 28.02.2020 року, згідно з яким проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_11 ; протоколом допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого ОСОБА_10 від 07.02.2020 року; висновком експерта № 54/2020 від 27.02.2020 року, згідно з яким проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 24.01.2020 року; висновком експерта № 60/2020 від 20.02.2020 року, згідно з яким проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_12 ; протоколом допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого ОСОБА_9 від 27.02.2020 року; висновком експерта № 53/2020 від 28.02.2020 року, згідно з яким проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.02.2020 року; висновком експерта № 87/2020 від 10.03.2020 року, згідно з яким проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_13 ; висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 20.03.2020 року № 9058; висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 19.03.2020 року № 9059; висновком за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи від 16.04.2020 року № 9072; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.03.2020 року; висновком № 71/03 судової автотехнічної експертизи від 18.03.2020 року.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання.

При цьому слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у цьому кримінальному правопорушенні, дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є молодим за віком, особою з інвалідністю ІІ групи, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місця проживання, відсутність у нього роботи та постійного джерела доходу, міцність його соціальних зв`язків, який є одруженим та має на утриманні малолітню дитину, дружина підозрюваного на даний час є вагітною, репутацію підозрюваного, який за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, майновий стан, а також відсутність судимостей у підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 затриманим у порядку, визначеному ст. 208 КПК України, не був, а сам злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, відноситься до категорії необережних.

Слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється з 19.01.2020 року, в рамках якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру 06.05.2020 року, при цьому матеріали клопотання не містять жодних даних, що він переховувався від органу досудового розслідування, якимось чином перешкоджав досудовому розслідуванню, здійснював тиск на потерпілих чи свідків, іншим чином перешкоджав досудовому розслідуванню.
Також слідчий суддя враховує, що потерпілими ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 (у присутності батьків) та ОСОБА_15 (у присутності батьків) надано відповідні письмові заяви, справжність підписів яких у заявах засвідчено приватними нотаріусами, про те, що вони не мають та не будуть мати в майбутньому жодних претензій майнового та морального характеру до ОСОБА_4 , оскільки їм відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, яка настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.01.2020 року.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

За результатами розгляду клопотання слідчим суддею встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано він підозрюється та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про його особу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Стороною обвинувачення на підтвердження необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не надано жодного підтвердження та не наведено достатніх доводів на обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу. А відтак, оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та встановленому під час розгляду клопотання.
Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не доведено на даному етапі досудового розслідування необхідність застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту з метою запобігання ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, а тому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити.
Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти зазначеному ризику.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідуваним територіальними органами поліції та підтриманим державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000018, відомості про яке 19.01.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати до слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , прокурора та суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Виконання зазначених обов`язків покласти на підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 до 5 липня 2020 року, включно.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Підозрюваного ОСОБА_4 письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 2 червня 2020 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1