Справа № 487/8943/19
Провадження № 1-кс/487/291/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 зліва на право по порядковому номеру 2 від перехрестя вулиці Променевої , у кримінальному провадженні №000234,-
ВСТАНОВИВ:
31.12.2019 року слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, яке вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку в гаражному приміщені, яким користується ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зліва на право по порядковому номеру 2 від перехрестя вул. Променева, а саме: грошові кошти у розмірі 1000 грн. дві купюри номіналом по 500 грн.; світлокопію кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг) пов`язаних зі створення об`єктів архітектури серії АТ №004078, який виданий на ім`я ОСОБА_7 . Місцем зберігання зазначеного майна визначити в Заводському ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що арешт на вилучене майно необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна. Крім того, вилучені речі отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та визнанні речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив про його задоволення.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та просила повернути власнику вилучене під час обшуку майно.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Із матеріалів клопотання встановлено, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000234 від 15.01.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.ч.1,3 ст.368 КК України за фактом розкрадання бюджетних коштів та за фактом отримання службовою особою неправомірної вигоди.
Крім того, у провадженні СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області перебували матеріали кримінального провадження за №0000091 від 17.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст.368 КК України за фактом отримання службовою особою неправомірної вигоди.
28.12.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.12.2019 року в гаражному приміщені, яким користується ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зліва на право по порядковому номеру 2 від перехрестя вул. Променева було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено наступне майно: грошові кошти у розмірі 1000 грн. дві купюри номіналом по 500 грн.; світлокопію кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг) пов`язаних зі створення об`єктів архітектури серії АТ №004078, який виданий на ім`я ОСОБА_7 .
Постановою слідчого від 29.12.2019 року вищевказане майно визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженню №0000091 від 17.12.2019 року.
Постановою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 від 30.12.2019 року матеріали кримінального провадження №0000091 об`єднано з матеріалами кримінального провадження №0000234.
У зв`язку з чим, в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті тимчасово вилученого під час обшуку майна, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України) та за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, прокурором в судовому засіданні не доведено необхідність арешту вилученого 28.12.2019 року майна під час обшуку в гаражному приміщені, яким користується ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зліва на право по порядковому номеру 2 від перехрестя вул. Променева.
Зокрема, прокурором не доведено, що вилучені в ході обшуку речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а також те, що кошти підлягають конфіскації, оскільки ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.
Прокурор не надав суду будь-яких вагомих доказів, що без вилучення зазначеного вище майна та досить тривалого за часом обмеження власника майна в здійсненні свого такого права, неможливо отримати інформацію про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають встановленню.
Відтак, враховуючи вищевикладене, відсутність підстав для застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 131,132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 зліва на право по порядковому номеру 2 від перехрестя вулиці Променевої , у кримінальному провадженні №000234 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1