Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 червня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула у режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2020 року у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курганчі, Нижньочирчикського району Ташкенської області Республіки Узбекистан, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого, востаннє: 22 грудня 2011 року Ленінським районним судом АР Крим за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України, на підставі ч.1 ст. 70, ст.71 КК України на 12 років позбавлення волі; 05 квітня 2019 року Сарненським районним судом Рівненської області замінено невідбуту частину покарання за вказаним вироком у виді позбавлення волі строком 3 роки 11 місяців 4 дні більш м`яким у виді обмеження волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 покликаються на незаконність ухвали суду з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам судового провадження.

Зазначають, що суд помилково не взяв до уваги усі належні і переконливі дані, наявні у матеріалах судового провадження, які є підставою для застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вказують, що за весь період відбування покарання ОСОБА_6 отримав 8 заохочень, 11 разів (останній у 2015 році) притягався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені та зняті в установленому законом порядку. Працює, до роботи ставиться сумлінно, зауважень по роботі не має, характеризується позитивно.

Вважають, що ОСОБА_6 за час відбуття покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув відповідну частину строку покарання, що є підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.

Просять скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2020 року та звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого та захисника в інтересах засудженого не підлягають до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи за даним клопотанням вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду АР Крим за ч. 1 ст. 115, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ст. 71 КК України на 12 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 04 вересня 2011 року, кінець строку покарання 16 січня 2023 року.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
За вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 протягом строку відбуття покарання 11 разів, зокрема, під час його перебування у ДУ «Городищенська ВК (№96)» допустив порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності; стягнення погашені у встановленому законом порядку.
Надано відповідну оцінку судом першої інстанції і наявності у засудженого 8 заохочень за період відбування покарання, який свій висновок мотивував тим, що це свідчить не про доведеність засудженим виправлення, а підтверджує належне виконання останнім законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання.
При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 судом враховано і призначений вироком вид та строк покарання, тривалість невідбутого покарання (станом на час розгляду клопотання судом першої інстанції, який становив 2 роки 7 місяців 28 днів обмеження волі), а також те, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про виправлення і перевиховання останнього та, відповідно, для задоволення клопотання засудженого.
Доводи апеляційних скарг засудженого і його захисника, на які покликався засуджений і при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, про наявність підстав для задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на застосовані до нього заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці (останнє 10.01.2020 року), позитивну характеристику, що свідчить лише про намагання засудженого стати на шлях виправлення, та наявність останнього стягнення ще 20 липня 2015 року, при наявності всіх 8-ми, які хоча і погашені, але повинні враховуватися при розгляді питання щодо умовно-дострокового звільнення, як дані, що характеризують особу засудженого протягом всього строку відбування покарання, не заслуговують на увагу, оскільки таким даним місцевий суд дав повну і всебічну оцінку при розгляді клопотання з наведенням відповідних мотивів в оскаржуваній ухвалі.
В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор на підтвердження обгрунтованості відсутності підстав для задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, звернув увагу суду, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення, зокрема, особливо тяжкого злочину, крім того, останній раніше відбував покарання у виді позбавлення волі і звільнявся умовно-достроково 22 лютого 2011 року на невідбутий термін 1 рік 7 місяців 10 днів.

Дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.
З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідно до матеріалів за даним клопотанням, ОСОБА_6 неодноразово судимий, зокрема, за тяжкі та особливо тяжкі злочини (ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 121, ч.1 ст.115, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України ), умовно-достроково звільнявся, належних висновків для себе не зробив, та знову вчиняв злочини протягом невідбутої частини покарання, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, на думку колегії суддів, сумлінне ставлення до праці та погашені стягнення, не є у даному випадку безумовною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 передчасним.
За наведеного, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 ? без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3