Справа № 487/772/20
Провадження № 1-кс/487/1746/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000103 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 за погодженням з прокурором першого відділу регіональної прокуратури області звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 чорного кольору. Клопотання мотивоване тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000103 від 28.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 28.01.2020 р. на стаціонарному посту «Дачне» Біляївського району Одеської області інспектор поліції ОСОБА_5 , виконуючи службові обов`язки, зупинив вантажний автомобіль марки «МАН», державний номер НОМЕР_3 з причепом НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 на автодорозі «Одеса-Миколаїв», який здійснював перевезення аміачної селітри (нітрат амонію) масою 29 тонн. Після зупинки транспортного засобу інспектор ОСОБА_5 попросив водія ОСОБА_6 надати йому правовстановлюючі документи на вантаж, після перевірки яких зазначив, що водій не має права на перевезення вантажу. В подальшому ОСОБА_5 виказав водію ОСОБА_6 вимогу про надання йому неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США за не складання протоколу про вчинення кримінального правопорушення, не вилучення вантажу разом з автомобілем, та подальше не поміщення його на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, а також подальший проїзд повз СП «Дачне». На виконання вимоги інспектора ОСОБА_5 , водій ОСОБА_6 передав йому грошові кошти у розмірі 100 доларів США та 2500 гривень, попередньо сфотографувавши передані купюри та зафіксувавши протиправні вимоги ОСОБА_5 на диктофон власного мобільного телефону. 02.03.2020 р. заявник ОСОБА_6 своєю заявою добровільно видав власний мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 чрного кольору, на який він також зафіксував серії та номери купюр, які передані ОСОБА_5 . Вказаний мобільний телефон за постановою слідчого було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження. Посилаючись на те, що вказаний мобільний телефон містить та підтверджує обставини і факти, які підлягають встановленню під час кримінального провадження та буде предметом експертного дослідження, слідчий просив накласти арешт на мобільний телефон.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000103 від 28.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 28.01.2020 р. на стаціонарному посту «Дачне» Біляївського району Одеської області інспектор поліції ОСОБА_5 , виконуючи службові обов`язки, зупинив вантажний автомобіль марки «МАН», державний номер НОМЕР_3 з причепом НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 на автодорозі «Одеса-Миколаїв», який здійснював перевезення аміачної селітри (нітрат амонію) масою 29 тонн.
Після зупинки транспортного засобу інспектор ОСОБА_5 попросив водія ОСОБА_6 надати йому правовстановлюючі документи на вантаж, після перевірки яких зазначив, що водій не має права на перевезення вантажу.
В подальшому ОСОБА_5 виказав водію ОСОБА_6 вимогу про надання йому неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США за не складання протоколу про вчинення кримінального правопорушення, не вилучення вантажу разом з автомобілем, та подальше не поміщення його на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, а також подальший проїзд повз СП «Дачне».
На виконання вимоги інспектора ОСОБА_5 , водій ОСОБА_6 передав йому грошові кошти у розмірі 100 доларів США та 2500 гривень, попередньо сфотографувавши передані купюри та зафіксувавши протиправні вимоги ОСОБА_5 на диктофон власного мобільного телефону.
В подальшому, 02.03.2020 року заявник ОСОБА_6 за заявою добровільно видав власний мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 чорного кольору, на який він також зафіксував серії та номери купюр, які були передані ОСОБА_5 .
Цього ж дня слідчим винесено постанову, якою зазначений мобільний телефон визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що виданий ОСОБА_6 мобільний телефон містить відомості про факти та обставини, які підлягають встановленню під кримінального провадження, а також може бути предметом експертного дослідження, тобто відповідає критеріям, які визначені у ст. 98 КПК України, а тому наявні підстави для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане вище майно.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000103 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 чорного кольору, який 02.03.2020 р. добровільно видано ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1