Провадження №11-кп/801/1379/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0000666 від 25.03.2019 за апеляційною скаргою прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2019, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, одруженого, працюючого помічником оператора ТОВ «Барлінек Інвест», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:
24.11.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;
18.08.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71, 72 КК України до покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язано засудженого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк перебування під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з 24.03.2019 по 11.04.2019.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 24.03.2019 близько 21:30 год, йдучи з центра міста Вінниці в напрямку свого місця проживання, проходив повз будинок АДРЕСА_2 та помітив біля другого під`їзду вищевказаного будинку автомобіль марки «Volkswagen Transporter» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , котрий, використовуючи салон вказаного автомобіля як сховище для тимчасового зберігання майна, залишив у ньому цінні речі. ОСОБА_7 діючи умисно, таємно, з корисливими мотивом та метою підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Transporter» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зі сторони водійських дверей та використовуючи наявні при ньому залізні ножиці та викрутку, відімкнув замок указаних дверей, проникнувши таким чином до сховища - салону автомобіля. Після цього, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 узяв із бардачка автомобіля два належних ОСОБА_9 датчики угарного газу «Protech Carbon Monoxide Alarm White (PA-3021)» вартістю по 449 грн кожен, після чого спробував зняти з передньої панелі автомобіля автомагнітолу невстановленої марки невстановленої вартості, однак, ОСОБА_7 не вдалося від`єднати цю магнітолу. Далі, поклавши два зазначені датчики до кишень своєї куртки, ОСОБА_7 почав залишати місце скоєння злочину, однак, у цей час помітив, як з під`їзду будинку АДРЕСА_2 вийшов ОСОБА_9 , який почав кричати до ОСОБА_7 , вимагаючи зупинитись.
Усвідомивши, що його злочинні дії викриті, ОСОБА_7 , незважаючи на це, з метою подальшого утримання викраденого майна відкрито продовжив ці дії та, не отримавши реальної можливості розпорядитися викраденим, почав тікати від ОСОБА_9 , постійно перебуваючи в полі зору останнього.
Відбігши від автомобіля близько 20 метрів, ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на землю, внаслідок чого викрадені датчики випали з його кишень, після чого продовжив утікати від ОСОБА_9 , однак, останній наздогнав його та затримав до приїзду працівників поліції.
Внаслідок такого затримання ОСОБА_7 , вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити. Згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №2898/19-21 від 24.04.2019 попереджено заподіяння ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 803,70 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, просить скасувати вирок суду в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що покарання призначене судом є недостатнім для досягнення мети кримінального покарання. Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Апелянт вважає, що судом не враховано антигромадську позицію ОСОБА_7 , небажання виправлення та нездатність до стійкої правослухняної поведінки з огляду на його неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При виборі заходу примусу і порядку його відбування, місцевий суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, який вчинив даний злочин у період непогашеної судимості, при цьому позитивно характеризується за місцем проживання, за даними архіву КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» на диспансерному відділенні не значиться, в КП ВОНД «Соціотерапія» на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.
Також суд взяв до уваги наявність обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди та обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів.
Висновки місцевого суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства, а саме застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 статті 75 КК України і звільнення його від відбуття покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, визначених п. 1, 2 ст. 76 КК України, апеляційний суд вважає обґрунтованими та належним чином вмотивованими.
Визначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи прокурора щодо безпідставного застосування положень ст. 75 КК України з огляду на попередні судимості обвинуваченого, є необґрунтованими. Апелянтом не наведено переконливих доводів на обґрунтування невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Разом з тим, переглядаючи вирок, апеляційний суд дійшов висновку про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій особи.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини за яких було вчинено злочин, обставини вчинення злочину не оспорюється учасниками кримінального провадження, проте на думку апеляційного суду, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України за ознакою «проникнення у сховище» є невірною.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.
Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.
Висновки суду, що автомобіль в даному конкретному випадку використовувався для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей є невмотивованим.
З огляду на викладене, дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вирок підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2019 щодо ОСОБА_7 змінити в частині кваліфікації.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом Суддя