Справа № 462/7323/18
провадження 1-кп/462/308/20
У Х В А Л А

09 квітня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілої - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження №0003604 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -
встановив:
В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003604 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такий закінчується. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 05.10.2018 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,який було неодноразово продовжено. Разом з тим,прокурор покликається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, свою вину не визнає, що свідчить про наміри уникнути кримінальної відповідальності та в подальшому продовжити свою злочинну діяльність, переховуючись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілу, перешкоджаючи тим самим всебічному, повному та неупередженому дослідженню обставин справи. Крім того, обвинувачений раніше судимий за вчинення майнових корисливих злочинів, вчинених проти власності, а саме за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що останній не зробив належних висновків, не став на шлях виправлення, а вчинення корисливих злочинів є його єдиним джерелом доходів та одним із чинників, які будуть спонукати до продовження злочинної діяльності в майбутньому. ОСОБА_4 у м. Львові та Львівській області не має постійного місця проживання. Вказує на те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому наявні достатні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений заперечив протипродовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор не довів обгрунтованості підозри. Обвинувачений просить змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а квартира належить її чоловіку, який не зеперечуватиме проти надання йому житла на час домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти заявленого клопотання прокурора, покликається на відсутність ризиків, зокрема ризику впливу обвинуваченого на свідків і потерпілу, оскільки вони допитані в судовому засіданні. На даній стадіїї процесу ризик перешкоджання судовому розгялду відсутній. Щодо ризику втечі, то якщо такий і існує, то його можна запобігти шляхом зміни запобіжного заходу на домашній арешт і можливо запобігти ризикам рецидиву. Тому клопотання прокурора не підтримує та просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора, зазначив, що у ОСОБА_4 відсутні соціально-стримуючі фактори, він не представив доказів ні наявності житла за вказаною ним адресою, ні наявності зареєстрованого шлюбу чи свідоцтв про народження дітей чи усиновлення, доказів працевлаштування.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, прийшов до наступного висновку.
У відповідності до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 05.10.2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до 02.12.2018 року.

Ухвалами Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченому ОСОБА_4 неодноразово продовжено строк тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, в судовому засіданні не встановлено.
Стороною захисту не надано жодних документів, що дають підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з ч.5 ст.194 КПК України, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду та належну поведінку обвинуваченого. Крім того не представлено доказів наявності житла за адресою, на яку покликається обвинувачений. Крім того, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні заявила, що квартира по АДРЕСА_1 не належить ій на праві власності.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на шістдесят днів.

Керуючись ст.176-178, 331 КПК України, суд-
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів - до 07.06.2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її прголошення.
Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1