Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0007216, внесеному до ЄРДР 26 листопада 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали визначено рахувати до 12 год. 00 хв. 25 січня 2020 року.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вказує, що судом безпідставно застосовано до ОСОБА_5 найсуворіший запобіжний захід. Зазначає, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий у своєму клопотанні, погодженому з прокурором, не навели наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Наголошує, що ОСОБА_5 характеризується виключно з позитивною сторони, проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції. Звертає увагу, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на ОСОБА_5 обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
З матеріалів провадження вбачається, що 27 листопада 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263, ст.348 КК України.
Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаних злочинів.

Прокурор під час розгляду справи в апеляційній інстанції вказав, що підозрюваний ОСОБА_5 являється уродженцем м. Запоріжжя де і зареєстрований. В м. Рівне проживає не тривалий проміжок часу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Таким чином, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та маючи змогу вільно пересуватись територією України, ОСОБА_5 задля уникнення відповідальності за вчинені ним діяння, може без належного контролю виїхати за межі м. Рівне та Рівненської області, чи взагалі покинути межі території України, що дає підстави побоюватися можливості його переховування від правоохоронних органів, суду та вчасного з`явлення на виклики, що у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

ОСОБА_5 являється раніше судимим та 01.03.2017 року притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 263 КК України, котрі відносяться до категорії тяжких. На момент вчинення злочину перебував в розшуку, що підтверджується ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків. Не зважаючи на це, ОСОБА_5 для себе позитивних висновків не зробив та на шлях виправлення не став натомість вчинив нові злочини, що свідчить про його суспільну-небезпечність. В свою чергу, знаходячись на волі та усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, ОСОБА_5 задля уникнення від кримінальної відповідальності має змогу незаконно впливати та здійснювати тиск на потерпілих та свідків, щоб останні змінили, перекручували або взагалі відмовились від своїх показань. На даній стадії досудового розслідування не допитані всі свідки, не проведені всі необхідні експертизи та слідчі (розшукові дії) для отримання доказів, а тому ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у відповідності до п. 3. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, також є ризиками.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 просили суд застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, під час розгляду справи ОСОБА_5 повідомив, що вказане житло є орендоване.
Стороною захисту не надано відомостей про дозвіл власника помешкання про можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох злочинів, що інкриміновані йому в межах розслідування даного кримінального провадження. В тому числі і котрий, а саме ст. 348 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а тому існують об`єктивні ризики можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду або незаконно впливати на потерпілих та свідків, чи перешкоджати іншим чином у даному кримінальному провадженні, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, особисте зобов`язання, особиста порука чи застава) не пов`язаних із триманням під вартою, не здатен забезпечити своєчасне з`явлення ОСОБА_5 на виклик для проведення слідчих та інших процесуальних дій до слідчого та суду, виключення можливості незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадження та вчинення іншого злочину.

За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2019 року відносно ОСОБА_5 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3