провадження № 1-кс/243/215/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2020 року м. Слов'янськ

Слідчий суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов'янська клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000100 від 12 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, раніше судимого, такого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

30.12.2019 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенант поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000100 від 12.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з клопотанням, узгодженим з прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою, маючи не зняту, та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин:

В жовтні місяці 2019 року, у денний час більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим ОСОБА_4 проходив біля будинку № 37 по вул. Північній м. Слов`янська, де у нього виник протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 в жовтні місяці 2019 року, у денний час більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, діючи таємно, умисно, повторно, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що він посягає на чужу власність, на яку він не має ні якого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, шляхом вільного доступу через отвір у паркані незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .

Знаходячись у вказаному вище домоволодінні у зазначений вище час, ОСОБА_4 , через закриті двері шляхом ривку відчинив двері, після чого незаконно проник до приміщення літньої кухні та розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, вважаючи, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли запобігти доведенню його злочинного умислу до кінця та що його дії ніким не будуть помічені, таємно, викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме:

- цільну конструкцію фрагменту металевого ліжка без бильців, вартість якої складає 65,00 гривень.

Доводячи до кінця свій єдиний протиправний умисел спрямований на таємне, викрадення чужого майна, в жовтні місяці 2019 року, у денний час більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим,знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 через закриті двері шляхом ривку відчинив двері до погребу, що є сховищем, звідки умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме:

- 4 банки об`ємом 3 літра, в середині три банки з помідорами та одна банка з помідорами та огірками, вартість одної банки складає 80,00 гривень, загальна вартість 320,00 гривень.

- 2 банки об`ємом 1 літр в середині з кабачковою ікрою (сате), вартість одної банки складає 65 гривень, загальна вартість складає 130,00 гривень.

- 2 банки об`ємом 0,5 літра в середині з кабачковим (сате), вартість одної банки складає 42 гривні 50 копійок, загальна вартість 85,00 гривень.

- 3 банки об`ємом 0,5 літра в середині з варенням з чорноплідної малини, вартість одної банки складає 40,00 гривень, загальна вартість 120,00 гривень.

- 1 банка об`ємом 0,5 літра в середині з варенням з полуниці, вартість якої складає 40,00 гривень.

- 2 банки об`ємом 0,5 літра в середині з яблучним варенням, вартість одної банки складає 40,00 гривень, загальна вартість 80,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 840 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням в інше приміщення та у сховище, вчинене повторно.

Вказані дії підозрюваного ОСОБА_4 слідчим кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України та 29.01.2020 року останнього повідомлено про підозру. Затриманий в порядку ст. 208 КПК України не був.

Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 тим, що існують наступні ризики:

п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України існує ризик, що ОСОБА_4 може приховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкі кримінальні правопорушення, покарання за вчинення яких передбачено законом у вигляді позбавлення волі, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування;

- п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик впливу підозрюваного на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні, через те, що підозрюваному відомо про місце мешкання свідків та потерпілої, а отже є підстави вважати, що ОСОБА_4 може впливати на свідків або потерпілих з метою змінити їх показання або відмовитись від своїх свідчень на користь підозрюваного.

- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - існує ризик того, що, перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення так як, підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, а отже є підстави вважати, що для задоволення соціально-побутових потреб зможе вчинити новий корисливий злочин.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвоката ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний, в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, підтримав клопотання свого захисника.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду, на обґрунтування даного клопотання слідчим, надані наступні докази:

?Витяг з кримінального провадження № 0000100, згідно якого до ЄРДР 12.01.2020 року, правова кваліфікація ст. 185 ч. 3 КК України, внесені відомості, що 12.01.2019 року до ЧЧ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області надійшла заява від ОСОБА_8 , де вона просить вжити заходи до осіб, які у період часу з листопада по 12.01.2020 року таємно шляхом проникнення до території домоволодіння АДРЕСА_2 викрали майно, що належить заявниці, спричинивши матеріальний збиток в розмірі 500 грн.

?протокол огляду місця події від 12.01.2020 року, під час якого підтверджено факт викрадення майна належного ОСОБА_7 , з будинку АДРЕСА_2 ;

? протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 13.01.2020 року, згідно якого остання пояснює, що у неї було викрадено у належному їй на праві власності будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

? протокол допиту ОСОБА_9 від 16.01.2020 року, який пояснює, що в кінці листопада 2019 року у денний час доби він придбав металеву конструкцію (фрагмент металевого ліжка) біля свого будинку, за адресою: АДРЕСА_3 у громадянина за ім`ям ОСОБА_10 за суму 70 грн.;

?протокол впізнання особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 16.01.2020 року, під час якого він впізнав особу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

?протоколом огляду від 16.01.2020 року в ході якого з добровільної згоди свідка ОСОБА_9 біля будинку АДРЕСА_4 була вилучена цільна конструкцію фрагменту металевого ліжка, довжина конструкції 190 см, ширина 90 см, товщина металу 2 мм, в середині мається панцерна (рабиця) сітка без будь яких ушкоджень;

?- протоколом огляду від 21.01.2020 року, під час якого з добровільної згоди ОСОБА_4 біля будинку № 4 по вул. Корольова м. Слов`янська було вилучено: 4 банки об`ємом 3 літра, в середині три банки з помідорами та одна банка з помідорами та огірками, 2 банки об`ємом 1 літр в середині з кабачковою ікрою (сате), 2 банки об`ємом 0,5 літра в середині з кабачковим (сате), 3 банок об`ємом 0,5 літра в середині з варенням з чорноплідної малини, 1 банку об`ємом 0,5 літра в середині з варенням з полуниці, 2 банки об`ємом 0,5 літра в середині з яблучним варенням.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджують підозру у вчиненні злочину та вагомість наявних доказів, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Такими доказами слідчий суддя визнає: пояснення підозрюваного під час розгляду клопотання, протоколи огляду, протоколи допиту свідків, потерпілої, заяви підозрюваної.

Згідно з частиною 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачено до шести років позбавлення волі, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи ОСОБА_4 про який йдеться у клопотанні слідчого, може бути виконане завдання для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.

При цьому слідчий суддя враховує відсутність можливості без застосування заходу забезпечення кримінального провадження встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, разом з тим слідчий суддя вважає, що домашній арешт як більш м`який запобіжний захід, в даному випадку може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При вирішені питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він підозрюється (до шести років позбавлення волі); вік та стан здоров`я (перебуває на обліку у лікаря-нарколога з жовтня 2002 року з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності, з січня 2017 року з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Синдром залежності., на обліку у лікаря-психіатра не перебуває), наявність соціальних зв`язків: не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту.

В той же час, суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з матеріалів вбачається, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, за вчинення корисних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову неодноразово скоїв корисливі умисні злочини, йому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, за яке чинним законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

При цьому суд враховує відсутність можливості без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вищевказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_4 свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених пунктами 1,5 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м`який запобіжний захід для запобігання цьому ризику, тому суд, з урахуванням положень частини 5 статті 176 КПК України, вважає, що є підстави для обрання запобіжного заходу виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України. Перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами 4 та 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У зв`язку з чим при обранні у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд визначає заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму на працездатну особу (2027 грн. 00 коп.), що складає 40 540 грн. 00 коп. та з урахуванням матеріального стану підозрюваного та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення є достатньою сумою для забезпечення виконання обов`язків, встановлених КПК України.

Відповідно до ст. 205 КПК України, ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193 194,195 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000100 від 12 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 29 березня 2020 року, включно, з триманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Донецької області.

Копії ухвали суду негайно надіслати на адресу Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Донецької області та вручити підозрюваному.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , - заставу у розмірі 40 540 ( сорок тисяч п`ятсот сорок ) грн. 00 коп.

У разі внесення застави, яка може бути внесена у будь який момент, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

2) не відлучатися з м. Слов`янська, Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) утриматись від спілкування з потерпілою та свідками по справі.

Попередити, що у разі невиконання даних обов`язків, згідно зі ст.182 ч.8 КПК України, заставодавцем, а також якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом семи суток з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 30.01.2020 року.

Слідчий суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_1