Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/849/19
Провадження № 1-кп/935/96/20
ВИРОК
Іменем України

17 червня 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Коростишів обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000225 від 21.05.2019 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Костроми РФ, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2005 року народження, проживаючого в АДРЕСА_1 , інвалідом, депутатом не являється, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно з виконавчим листом Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 750 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законно сили, тобто з 15 лютого 2018 до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_7 , достовірно знаючи про вищевказане рішення Радомишльського районного суду Житомирської області та те, що він зобов`язаний сплачувати кошти на утримання дитини, будучи повідомлений державним виконавцем про необхідність сплати аліментів та про притягнення до кримінальної відповідальності за їх несплату, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи умисно, всупереч вимогам Сімейного кодексу України, а саме ст. 180 (батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття); ч. З ст. 181 (за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі); ч. 1 ст. 191 (аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову); ч. 4 ст.195 (розмір заборгованості за аліменти обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом), в період з 15.02.2018 по даний час, являючись працездатною особою та маючи добрий .стан здоров`я, змінивши місце проживання, не повідомивши про це державного виконавця, маючи тимчасові заробітки, за які отримував кошти та отримуючи кошти за оренду земельного паю сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Осички» в с. Осички Радомишльського району Житомирської області в період з 2011 по 2018, приховуючи дохід від державного виконавця, діючи умисно, аліменти не сплачує, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів, що виразилося в несплаті аліментів на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , в період з 15.02.2018 по травень 2019, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 16 139 гривень 50 копійок.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.164КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини( аліментів).

30.05.2019 між потерпілою та підозрюваним укладено угоду про примирення, на підставі вимог ст. 471 КПК України, відповідно до якої підозрюваний вину визнав повністю в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.164 КК України вчинення кримінального правопорушення по обставинам, викладеним в обвинувальному акті, щиро кається, примирився з потерпілою, зобов`язався сплатити заборгованість по аліментам, в зв`язку з чим, сторони домовились про призначення покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 просила суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про примирення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Суд, переконавшись, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 30.05.2019, визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений .

Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.
ПроцесуальнІ витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст.314, 373- 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 30.05.2019, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000225 від 21.05.2019 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 100(сто) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростишівский районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченими (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1