КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5085/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.05.2019 року задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на наступне нерухоме майна, а саме:
на квартиру, загальною площею 111,4 кв.м., що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на будинок із господарськими і побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 301,7 кв.м., що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на земельну ділянку площею 0,0717 га, кадастровий номер :14:001:0045, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :14:001:0044, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, власник майна подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.05.2019 року.

Про існування оскаржуваної ухвали, як зазначає представник стало відомо 19.08.2019 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна жодним чином не підтверджують, що нерухоме майно було придбано саме ОСОБА_8 та за рахунок коштів, яким мів нібито заволодів. Будинок площею 301,7 кв.м., як зазначає апелянт був придбаний нею за рахунок власних коштів від підприємницької діяльності, земельні ділянки 0,0717 га та 0,1 га належать їй на підставі договору дарування, відповідні документи надаються до апеляційної скарги.
Квартиру заг. площею 111,4 кв.м. в м. Києві було придбано також за власні кошти, для неї і її трьох дітей, які є внутрішньо переміщеними особами, які покинули своє місце постійного проживання.

В оскаржуваній ухвалі нерухоме майно не визнано речовим доказом, а прокурор зазначив мету накладення арешту конфіскація майна та цивільний позов, які дозволяють накласти арешт лише на майно підозрюваного чи особи, яка несе цивільну відповідальність за завдану шкоду. В даному кримінальному провадження, як зазначає апелянт, підозру жодній особі не оголошено, цивільний позов не заявлено, а за дії батька цивільної відповідальності остання не несе.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином були повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Власник майна ОСОБА_6 просила в своїй апеляційній скарзі розглядати справу за її відсутності. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 17.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що у 2006 році ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Свердловськ Луганської області, діючи з корисливого мотиву та з метою свого незаконного збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під приводом позики коштів на розвиток підприємницької діяльності заволодів їхніми коштами в загальній сумі 3 млн. доларів США, що в перерахунку згідно курсу НБУ на дату отримання коштів становить приблизно 61 млн. грн.

Зокрема, ОСОБА_9 , літом 2006 року, перебуваючи по вулиці Енгельса в м. Свердловськ Луганської області, не усвідомлюючи про злочинні наміри ОСОБА_8 на заволодіння коштами в особливо великих розмірах, під час дружніх стосунків із ОСОБА_8 , як позику останньому на розвиток підприємницької діяльності, а саме: на закупівлю насіння соняшнику, його переробку та отримання зі слів останнього значних прибутків, передав ОСОБА_8 кошти в сумі 3 млн. доларів США, серед яких кошти в сумі 900 000 доларів США належали ОСОБА_10 .

При цьому до цього часу ОСОБА_8 кошти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не повернув, від зустрічей з останніми та їх представниками ухиляється, а все своє рухоме та нерухоме майно переоформив на родичів та своїх довірених осіб. При цьому більшість своїх активів вивів за кордон та оформив їх на компанії нерезиденти, де він є кінцевим бенефіціарним власником є або він або його довірені особи.

Як наслідок, при описаних вище обставинах, ОСОБА_8 , шляхом зловживання довірою, заволодів коштами ОСОБА_9 в сумі 2,1 млн. доларів США та коштами ОСОБА_10 в сумі 900 000 доларів США, чим спричинив останнім шкоду на вказану суму.

У ході досудового розслідування, під час допиту як потерпілого ОСОБА_10 вказав, що на кошти, якими у нього та ОСОБА_9 заволодів ОСОБА_8 останній купив ряд суб`єктів підприємницької діяльності, також на вказані кошти останній придбав нерухоме майна право власності на яке зареєстрував за своєю донькою - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

При цьому, як підтвердження своїм показань, ОСОБА_10 до протоколу додаткового допиту як потерпілого від 25.04.2019 року долучив відповідні Інформаційні довідки з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

21.05.2019 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся доПечерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майна, а саме:
на квартиру, загальною площею 111,4 кв.м., що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на будинок із господарськими і побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 301,7 кв.м., що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на земельну ділянку площею 0,0717 га, кадастровий номер :14:001:0045, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :14:001:0044, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, забезпечення відшкодування шкоди (збитків), завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), що може бути заявлений на будь-якій стадії кримінального провадження, а також з метою недопущення набуття права власності добросовісними набувачами в кримінальному провадженні виникла необхідність в арешті нерухомого майна, яке фактично належить ОСОБА_8 , а право власності на яке зареєстроване за його дочкою - ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.05.2019 року задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на нерухоме майна, зазначене у клопотанні.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону не дотримався.

Розглянувши клопотання органу досудового розслідування, внесеного в межах кримінального провадження № 0000026 від 17.01.2018 року, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, забезпечення відшкодування шкоди (збитків), завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), а також збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Накладення арешту на нерухоме майна, яке належить ОСОБА_6 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення, а у випадку застосування такого запобіжного заходу відносно юридичної особи, то застосування арешту майна з даних підстав вважатиметься законним, якщо відносно вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження, відомості про що у даному випадку в матеріалах кримінального провадження відсутні.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 190 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
При цьому, прокурор посилаючись на мету накладення арешту зазначив забезпечення відшкодування шкоди (збитків), завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), проте в матеріалах справи відсутні відомості, що в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, тому підстав для накладення арешту з такою метою колегія суддів не вбачає.

До того ж, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування, не надав достатніх і належних доказів, що нерухоме майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та було набуте кримінально протиправним шляхом, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, вмотивованої постанови про визнання нерухомого майна речовим доказом в матеріалах провадження також не міститься.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в оскаржувальній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту і формальність судового розгляду, апеляційна скарга власника майна підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року, якою задоволеноклопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на нерухоме майна, а саме:
на квартиру, загальною площею 111,4 кв.м., що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на будинок із господарськими і побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 301,7 кв.м., що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на земельну ділянку площею 0,0717 га, кадастровий номер :14:001:0045, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :14:001:0044, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на нерухоме майна, а саме:
на квартиру, загальною площею 111,4 кв.м., що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на будинок із господарськими і побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 301,7 кв.м., що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на земельну ділянку площею 0,0717 га, кадастровий номер :14:001:0045, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ;

на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :14:001:0044, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , - відмовити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3