Номер провадження: 11-сс/813/237/20
Номер справи місцевого суду: 521/763/20 1-м/521/18/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

арештованого ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та арештованого ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2020 року було задоволено клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 та до ОСОБА_9 застосований екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації на строк не більше строку встановленого ч.10 ст.584 КПК України.

Строк дії ухвали до 22 березня 2020 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 та арештований ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, слідчий суддя не взяв до уваги показання ОСОБА_9 про те, що кримінальна справа стосовно нього була сфальсифікована правоохоронними органами Російської Федерації з метою відібрання у останнього торгівельного бізнесу. З метою уникнення незаконного ув`язнення ОСОБА_9 у 2017 році виїхав з Росії через Білорусь до Республіки Молдова, де йому було відмовлено в надані статусу біженця. Після цього маючи при собі гостьове запрошення на тимчасове проживання, ОСОБА_9 прибув на територію України на законних підставах, але у зв`язку з оголошенням у міжнародний розшук був затриманий прикордонниками.

Крім того, ОСОБА_9 звертався до ГУ ДМС України з проханням надати йому статус біженця, але на теперішній час вказане питання вирішено не було.

Арештований ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просив змінити йому запобіжний захід та зазначив, що на території РФ йому загрожує реальна небезпека, будь-яких злочинів він не вчиняв, на теперішній час він очікує на отримання статусу біженця в Україні та має місце проживання та матеріальні кошти для проживання на території України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 та арештованого ОСОБА_9 , які підтримали доводи своїй апеляційних скарг, думку прокурорів, які заперечували проти їх задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.4 ст.584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями ч.1 ст.584 КПК України передбачено, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

З клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту вбачається, що до Офісу Генерального прокурора від Генеральної прокуратури Російської Федерації надійшов запит про видачу ОСОБА_9 , з метою притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.228 КК РФ (незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин у великому розмірі).

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що ОСОБА_9 не вчиняв будь-яких злочинів та кримінальна справа стосовно нього була сфальсифікована правоохоронними органами Російської Федерації, оскільки відповідно до ч.8

ст.584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

В матеріалах провадження наявна Постанова Таганського районного суду м. Москви РФ від 18 вересня 2017 року про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою після його екстрадиції.

Постановою оперуповноваженого ОМВС Росії по Таганському району м.Москви від 24 серпня 2017 року ОСОБА_9 був оголошений у міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 грудня 2019 року відносно ОСОБА_9 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Частиною 2 ст.585 КПК України передбачені обставини, які має враховувати слідчий суддя при вирішенні питання щодо можливості застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, до яких відносяться наступні:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Враховуючи наявне судове рішення Таганського районного суду м.Москви про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оголошення ОСОБА_9 у міжнародний розшук у зв`язку з переховуванням його від органів досудового розслідування Російської Федерації, беручи до уваги характеризуючи данні особи арештованого, який на території України не має родини, постійного місця проживання та роботи, що в сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі засудження (санкція ч.2 ст.228 КК РФ передбачає покарання до 10 років позбавлення волі), апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі ОСОБА_9 за запитом компетентного органу Російської Федерації.

При цьому апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи ОСОБА_9 про те, що за злочин, у вчиненні якого він обвинувачується на території Російської Федерації, кримінальним законом України не передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки за незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин у великому розмірі Кримінальним Кодексом України передбачена відповідальність за ч.2 ст.309 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Апеляційний суд переконаний, що на теперішній час реально існує ризик, що ОСОБА_9 , з метою уникнення його видачі та знаходячись на свободі може вдатись до спроб залишити територію України, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.

Будь-яких обставини, які б відповідно до вимог ст.585 КПК України, давали б підстави для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлені.

При цьому апеляційний суд зазначає, що звернення ОСОБА_9 до ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту не є підставою для його безперечного звільнення з під варти.

Усі правові питання з цього приводу наразі може вирішувати його захисник ОСОБА_8 , а інтерв`ювання ОСОБА_9 працівниками ДМС України може бути проведено і в умовах слідчого ізолятору.

Крім того, на теперішній час ГУ ДМС України в Одеській області не видало ОСОБА_9 довідку про прийняття його звернення за захистом, а тому він не набув відповідного статусу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та арештованого ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 183, 193, 194, 196, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422, 532, 584 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та арештованого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 22 січня 2020 року, якою до ОСОБА_9 застосований екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації на строк не більше строку встановленого ч.10 ст.584 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4