ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 657/594/15-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/846/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 342,
ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальні провадження внесені до ЄРДР за №0000019, № 0000110 та №0000247 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні з доповненнями внесеними заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Привольне, Первомайського району, АР Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: будинок АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-16.03.1998 року Чаплинським районний судом Херсонської області за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 81, ст. 44 КК України ( в ред. 1960 року);
-24.12.1998 року Чаплинським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України ( в ред.1960 року);
-11.04.2002 року Чаплинським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України;
-12.07.2007 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 187 КК України;
-04.07.2008 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 187 КК України;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт;
- за ч.1 ст. 345 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 342 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 296 КК України у виді 6 місяців арешту;
- за ч.1 ст. 121 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання, приєднано покарання, призначене вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 12.12.2014 року у виді штрафу 510 грн., який підлягає окремому виконанню.
Строк відбування покарання обраховано з 27.03.2015 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 11 січня 2015 року о 21 год. 30 хв. , перебуваючи у будинку, що розташований в АДРЕСА_3 , на грунті неприязних відносин, наніс удари лівою та правою рукою по голові ОСОБА_10 , заподіявши останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 3/К-к від 12 січня 2015 року тілесні ушкодження у вигляді забою (травматичного набряку) м`яких тканин правої половини обличчя, носу, верхньої губи, синець на повіках правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень ( перший епізод).
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 знаходячись у будинку, що розташований в АДРЕСА_3 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, чинив опір слідчому Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_11 , який є працівником правоохоронного органу та який прибув за вказаною адресою у складі слідчо-оперативної групи Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області, за повідомленням, що надійшло до чергової частини про викрадення мопеду та виявив протиправні дії ОСОБА_7 , пов`язані з нападом на ОСОБА_10 .
Так, з метою перешкоджання виконанню працівником правоохоронного органу своїх обов`язків щодо охорони громадського порядку, ОСОБА_7 застосував фізичну силу, що виразилось у відштовхуванні руками працівника міліції, який діючи відповідно до ст. 2 Закону України «Про міліцію», згідно якої забезпечував особисту безпеку ОСОБА_10 та охорону громадського порядку, вимагав припинити протиправні дії ОСОБА_7 , спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , перебуваючи між службовим автомобілем чергової частини Каланчацького РВ УМВС України, в якому знаходився останній та ОСОБА_7 , позбавляючи останнього доступу до ОСОБА_10 , та не даючи тим самим змоги ОСОБА_7 реалізувати його протиправні дії ( другий епізод).
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 того ж дня біля 21 год. 30 хв. перебуваючи поблизу домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_3 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, погрожував вбивством та застосування насильства слідчому Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_11 , оперуповноваженому Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_12 та водію чергової частини Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_13 , які являються працівниками правоохоронного органу та які прибули за вказаною адресою у складі слідчо-оперативної групи Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області, за повідомленням, що надійшло до чергової частини про викрадення мопеду та виявили протиправні дії ОСОБА_7 , пов`язані з нападом на ОСОБА_10 .. При цьому, ОСОБА_7 з метою залякування працівників міліції та перешкоджання виконанню їм своїх службових обов`язків із припиненням його протиправних дій, пов`язаних із намаганням застосувати фізичне насилля відносно ОСОБА_10 , демонструючи ніж, який утримував в руці, висловлював намір вчинити вбивство правоохоронців, а також спричинити їм тілесні ушкодження (третій епізод).
Крім того, 16 лютого 2015 року біля 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння погрожував вбивством та застосуванням насильства водію чергової частини Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_13 , який являється працівником правоохоронного органу та який прибув за вказаною адресою у складі слідчо-оперативної групи Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області за повідомленням ОСОБА_14 , щодо крадіжки. При цьому, ОСОБА_7 з метою залякування працівника міліції та перешкоджання виконанню ним своїх службових обов`язків із припиненням його протиправних дій, пов`язаних із намаганням застосувати фізичне насилля відносно ОСОБА_13 , відштовхуючи останнього, погрожував вбивством правоохоронцю ( четвертий епізод).
26 березня 2015 року о 13 год. 40 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в громадському місці в приміщенні магазину «24 години», який розташований в смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області по вул. Леніна, 2-а, умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки у суспільстві, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, висловлюючись грубою брутальною лайкою, безпричинно вимагаючи повернути нібито залишений в магазині належний йому мобільний телефон, погрожуючи нанесенням ударів кулаками та спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , з хуліганських спонукань, рукою розбив вітрину магазину «24 години» в результаті чого було припинено роботу торгівельного закладу, який протягом двох годин не функціонував ( п`ятий епізод).
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 27 березня 2015 року о 14 год. 30 хв. усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, переслідуючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, дерев`яними ніжками від стільця та столу наніс декілька ударів по голові та інших частинах тіла ОСОБА_16 . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 33/к від 28.03.2015 року ОСОБА_16 спричинено тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми лінійного перелому склепіння черепа в лівій тім`яній кістці, забою головного мозку, масивної забійної рани і забою (травматичного набряку) м`яких тканин волосистої частини голови в лівій тім`яній області волосистої частини голови, синців на повіках очей, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння ( шостий епізод).
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом:
- за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження;
-за ч.2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків;
-за ч.1 ст.345 КК України, як погроза вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків;
- за ч.1 ст. 296 КК України( хуліганство) - як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю;
- за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор у провадженні просить вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч.1 ст. 125 КК України покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, за ч.2 ст. 342 КК України покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч.1 ст. 296 КК України у вигляді 6 місяців арешту. З резолютивної частини вироку виключити призначене остаточне покарання за ст.71 КК України. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Не оспорює правильність кваліфікації дій обвинуваченого та встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.
Вказує, що суд призначаючи обвинуваченому покарання за злочини, передбачені ч.1 ст. 125 КК України, ч.2 ст. 342 КК України та ч.1 ст. 296 КК України, був зобов`язаний застосувати положення ст. 49 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за їх скоєння, оскільки з дня їх вчинення минуло більше двох років.
Крім того, при призначенні покарання суд застосував положення ст. 71 КК України, однак не врахував, що відповідно до ст. 80 КК особа звільняється від відбування покарання , якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 2 років.
До початку апеляційного розгляду кримінального провадження заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_9 були внесені доповнення до апеляційної скарги прокурора, в яких він зазначає, що повністю підтримує апеляційні вимоги прокурора у провадженні.
Окрім того вказує на наявність інших підстав для зміни вироку.
Посилається на те, що на підставі ч.5 ст.72 КК України( в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 у строк відбування покарання, необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29.03.2015 року по 22.03.2018 року, у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зазначає, що ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 29.03.2015 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 22.03.2018 року ухвалою цього ж суду першої інстанції, відносно обвинуваченого змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання., а тому ОСОБА_17 необхідно зарахувати строк попереднього увязнення з 29.03.2015 року по 22.03.2018 року у строк покарання.
Просить вирок змінити. На підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч.1 ст. 125 КК України покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, за ч.2 ст. 342 КК України покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч.1 ст. 296 КК України у вигляді 6 місяців арешту. З резолютивної частини вироку виключити призначене остаточне покарання за ст.71 КК України. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього увязнення з 29.03.2015 року по 22.03.2018 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні побавлення волі.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора зі доповненнями.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду на адресу суду не подавали. Їх неприбуття не перешкодажє апеляційному розгляду ( ст. 405 КПК)
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви Суду.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, прокурором не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях за встановлених і викладених у вироку обставин, а також кваліфікація його дій за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, а тому вирок в цій частині відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України не переглядається в апеляційному порядку.
Не оспорюється апелянтом вид та міра визначеного судом за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України покарання.
В апеляційній скарзі прокурор наводить доводи про те, що суд безпідставно не застосував положення ст. 49 КК України і вони заслуговують на увагу.
За приписами ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Частиною 5 ст. 74 КК України передбачено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК.
Як видно із вироку, суд встановив, що злочини передбачені ч.1 ст. 125, ч 2 ст. 342 КК ч 1 ст. 345 КК України ОСОБА_7 вчинив 11.01.2015 року та 16.02.2015 року.
26.03.2015 року ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч 1 ст. 296 КК України, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а 27.03.2015 року скоїв тяжкий злочин, передбачений ч 1 ст. 121 КК України.
Отже строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за всіма злочинами має обраховуватися, саме з 27.03.2015 року, тобто з дня вчинення нового тяжкого злочину у зв`язку із перериванням строків давності.
Матеріали провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_7 ухилявся від суду в рамках цього кримінального провадження, а отже підстав для зупинення строків давності не вбачається.
Частиною 1 статті 17 КПК України та ч. 2 ст. 2 КК України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Тобто зі змісту вказаних норм закону вбачається, що факт вчинення особою злочину може бути встановлений лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.
Згідно відомостей про судимість, які перевірені судом апеляційної інстанції, відсутні вироки, що набрали законної сили, згідно яких ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів до закінчення строків давності за злочини передбачені ч 1 ст. 125, ч 2 ст. 342, ч 1 ст. 296 КК України.
Отже, суд при ухваленні вироку зобов`язаний був вирішити питання про застосування приписів ст. 49 КК України, на чому слушно наголошує прокурор.
В ході апеляційного перегляду кримінального провадження ОСОБА_7 роз`яснено приписи ст. 49 КК України та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, за наслідками чого обвинувачений ОСОБА_7 надав згоду на звільнення його саме від відбування покарання, а не від кримінальної відповідальності.
Вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні , оскільки ОСОБА_7 відповідно до його позиції та приписів ст. 74 ч 5 , ст. 49 КК України підлягає звільненню від призначеного покарання за ч 1 ст. 125, ч 2 ст. 342, ч 1 ст. 296 КК України за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом положень ст. 71 КК України та необхідності звільнення ОСОБА_7 від покарання призначеного за вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року у виді штрафу є обгрунтованими.
Вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (т. 2 а.п. 148-150).
Згідно із п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Зазначені приписи закону є обов`язковими для суду, за винятком випадків, пов`язаних із перериванням чи зупиненням строків давності виконання обвинувального вироку.
Відповідно до ч.3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.
А ч.4 ст. 80 КК України визначено, що перебіг давності переривається, якщо засуджений вчинив вчинить новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Відтак, з огляду на приписи кримінального закону, з урахуванням фактичних обставин даного кримінального провадження, строк давності виконання обвинувального вироку від від 12 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 сплинув.
Сам по собі факт несплати засудженим суми штрафу у визначений строк не може свідчити про його ухилення від відбування цього покарання.
Законодавчо-визначений механізм примусового виконання вироку, який полягає у розстрочці виплати несплаченої суми штрафу або заміни несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі уповноваженим органом державної влади не ініціювався.
Таким чином, суд приєднуючи до покарання, призначеного за вироком, що оскаржується , покарання призначене за вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року, залишив поза увагою положення ст. 80 КК України, та безпідставно призначив остаточне покарання за ст. 71 КК за сукупністю вироків, вказавши на необхідність окремого виконання попереднього вироку.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_7 було затримано 27.03.2015 року у порядку ст. 208 КПК України (т 2 а.п. 302-304).
Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 березня 2015 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі ухвали Каланчацького районного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року відносно обвинуваченого в межах даного кримінального провадження було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду (т.6 а.п. 236-238).
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII , згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження,у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, ОСОБА_7 у строк відбування покарання має бути зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме з 27.03.2015 року(з дня фактичного затримання) по 22.03.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора у провадженні із доповненнями підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі п. 4 ч.1 ст. 409, п.1, 2 ч.1 ст. 413 КПК України в частині призначення покарання та обрахування строку покарання підлягає зміні, у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст.404,405,407,409, 413,419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні із доповненнями внесеними заступником прокурора області ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання та обрахування строку покарання змінити.

З резолютивної частини вироку виключити вказівку суду на приєднання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання невідбутого покарання призначеного вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 12.12.2014 року, який виконувати окремо.
ОСОБА_7 вважати засудженим:
- за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;
- за ч.2 ст. 342 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 296 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту.
На підставі п.1, 2 ч.1 ст. 49 КК, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч.1 ст. 125 КК України, за ч.2 ст. 342 КК України, за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
За ч.1 ст. 121 КК України ОСОБА_7 вважати засудженим до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
За ч.1 ст. 345 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням вважати засудженим ОСОБА_7 до остаточного покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення період з 27.03.2015 року по 22.03.2018 року включно, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2