Справа № 158/1126/20
Провадження № 1-кс/0158/368/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000343 від 12.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000343 від 12.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про накладення арешту на майно, мотивуючи клопотання тим, що 12.05.2020 в період часу з 11 год. до 17 год. невстановлена особа, перебуваючи в смт. Цумань Ківерцівського району, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникла до господарської споруди, яка розташована по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала мотокосу марки "BAVARIA GARDEN" моделі ВС-2015 зеленого кольору, чим заподіяла ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 3000 грн.

Слідчим відділенням Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області по даному факту 12.05.2020 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000343 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В обстановці, яка склалась, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, відшукання знаряддя вчинення кримінального правопорушення та виявлення і фіксації слідів злочину, 13.05.2020 року старшим слідчим СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проведено його обшук в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 57 грн 00 копійок наступними купюрами: 10 гривень серії ЮВ1542211; 10 гривень серії ЦД9559712; 10 гривень серії ЦИ1387562; 5 гривень серії УЗ8820840; 5 гривень серії ЮЗ1318492; 5 гривень серії ЮЖ5176344; 5 гривень серії ЮЄ2822653; 5 гривень серії СЖ0219293; 2 гривні серії МГ6291211, які було поміщено до спеціального пакету №7003719.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищевказані грошові кошти, є предметом вчинення злочину, а тому просить накласти на них арешт.

Старший слідчий Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя проводить судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за 0000343 від 12.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження, 13.05.2020 року в ході обшуку ОСОБА_6 , в останнього виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 57 грн 00 копійок наступними купюрами: 10 гривень серії ЮВ1542211; 10 гривень серії ЦД9559712; 10 гривень серії ЦИ1387562; 5 гривень серії УЗ8820840; 5 гривень серії ЮЗ1318492; 5 гривень серії ЮЖ5176344; 5 гривень серії ЮЄ2822653; 5 гривень серії СЖ0219293; 2 гривні серії МГ6291211, які було поміщено до спеціального пакету №7003719.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно вимог ст. ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На думку слідчого судді слідчим не обґрунтовано відповідність майна, на яке він просить накласти арешт, критеріям статті 98 КПК України, а саме не конкретизовано належність майна до провадження, тобто, чи воно було знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі сліди злочину або було об`єктом злочинних дій, набуто злочинним шляхом (гроші, цінності та інші речі) або може бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних чи для спростування обвинувачення або пом`якшення відповідальності).

Беручи до уваги вищевказане, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав вважати, що виявлене та вилучене майно (грошові кошти) може бути доказом вчинення даного підозрюваного даного злочину, могло зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, під час кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000343 від 12.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1