ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1749/19 Справа № 208/7613/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши матеріали провадження, за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року про відмову в накладенні арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002094 від 08 листопада 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002094 від 08 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України, відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що орган досудового розслідування має правову підставу зберігання у себе предмету клопотання, оскільки він наданий стороні обвинувачення добровільно (ч. 2 ст. 100 КПК України) особою, право власності якої на теперішній час презюмується Повним акціонерним товариством «Мельник Т.В., Батура Р.В. Ломбард «Гарант» (код 32723126), в особі представника ОСОБА_7 , як особою яка придбала зазначене майно за відплатним договором, у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). Враховуючи, що предмет клопотання мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вже знаходиться у розпорядженні слідчого на належній правовій підставі, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність будь-яких ризиків його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження. При цьому, суд вказав на те, що висновок слідчого про наявність у предмета клопотання процесуального статусу тимчасово вилученого майна є помилковим, оскільки він набутий органом досудового розслідування в порядку ч. 2 ст. 100 КПК України, а не в порядку ст. 167-169 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, наклавши арешт на майно, що було вилучено 18 листопада 2019 року у свідка ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на те, що мобільний телефон має суттєве значення для повного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення обставин кримінального правопорушення, а також відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об`єктом, який був набутий кримінально протиправним шляхом. Окрім цього, на переконання прокурора, мобільний телефон є тимчасово вилученим майном, а тому висновки суду в цій частині поряд з твердженням про відсутність підстав для накладення арешту є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На переконання колегії суддів, цих вимог слідчим суддею дотримано не було, внаслідок чого він дійшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотання слідчим майно.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002094 від 08 листопада 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185КК України.
В межах цього провадження, слідчий звернувся з клопотанням про арешт мобільного телефону «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 ,наданого
для огляду Повним акціонерним товариством «Мельник Т.В., Батура Р.В. Ломбард «Гарант».
Колегія суддів вважає, щорозглядаючи клопотання, слідчий суддя не перевірив зазначені в ньому обставини та необґрунтовано залишив його без задоволення.
Як вбачається з матеріалів провадження, до ЄРДР внесено відомості за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме мобільного телефону «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 , місце знаходження якого було встановлено під час проведення слідчих (розшукових) дій та яке в подальшому було визнано речовим доказом.
Таким чином матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що зазначене у клопотанні слідчого майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, що і вказує на необхідність накладення арешту з метою його збереження як речового доказу.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується зі слідчим про необхідність накладення арешту на зазначене майно.
Отже, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси третіх осіб, а тому врахувавши розумність та співрозмірність їх обмеження завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання слідчого - задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року про відмову в накладенні арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002094 від 08 листопада 2019 року, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002094 від 08 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон «Nokia С2-01» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вилучений під час огляду 18 листопада 2019 року в ПАТ «Мельник Т.В., Батура Р.В. Ломбард «Гарант», шляхом заборони його відчуження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3