Справа № 487/8294/19
Провадження № 1-кп/487/800/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002862 від 13.07.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, перебуває у цивільному шлюбі, не працює, раніше судимий 06.06.2018 року Верховинським районним судом Івано-Франківської області за ч.1,2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, зареєстрований та фактично проживає за адресою: с. Ппробійнівка Верховинського району, Івано-Франківської області ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

Встановив :

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не перестали існувати та не зменшилися, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, під час досудового розслідування на обвинуваченого здійснювався психологічний тиск, а тому з урахуванням того, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та зазначив, що не збирається здійснювати тиск на свідків, не бачить зі свого боку загрози для суспільства та свідків.
Вислухавши думки учасників судового провадження суд приходить до наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 15.10.2019 р. ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.12.2019 р. без визначення розміру застави.
Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст.. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 перевірялась під час вирішення питання слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.
Прокурором в судовому засіданні доведено, що: - заявлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєння тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років; не має стійких соціальних зв`язків, оскільки в зареєстрованому шлюбі не перебуває; не має постійного місця проживання, оскільки зареєстрований в Івано-Франківській області, але на момент вчинення злочину в якому обвинувачується проживав в м. Миколаєві та після його вчинення зник з місця події, що доводить обґрунтованість ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_3 обізнаний про місце проживання свідків даного кримінального правопорушення, а тому матиме змогу здійснювати на них вплив з метою надання суду показів, які його виправдовують, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також суд приймає до уваги, що обвинувачений має не зняту та непогашену судимість за вироком Верховинським районним судом Івано-Франківської області від 06.06.2018 року за ч.1,2 ст. 185 КК України, та обвинувачується у скоєнні даного злочину під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, до затримання не працював, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Доводи сторони захисту щодо наявності на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дитини, відсутності ризиків та можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який суд оцінює критично, оскільки як пояснив в судовому засіданні сам обвинувачений постійного місця проживання в м. Миколаєві він не має, а доказів, що він є батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та що він перебуває у цивільному шлюбі - суду не надано.
Доводи захисника щодо застосування до обвинуваченого під час досудового розслідування психологічного тиску, не свідчать про зменшення встановлених ризиків та можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування більш м`якої мири запобіжного заходу, а є підставою для звернення до компетентного органу ДБР з відповідною заявою про скоєння злочину відносно нього. Разом з цим, сам обвинувачений в судовому засіданні не заявляв про здійснення на нього будь-якого тиску.

З урахуванням того, що до завершення строку дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою судовий розгляд не може бути завершений, а також те, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та вважає обґрунтованим і виправданим подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 діб - до 08.02.2020 року включно, у зв`язку з чим клопотання прокурора належить задовольнити.
Керуючись ст.ст. 177, 331КПК України, суд

Ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою на 60 діб - до 08.02.2020 року включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор"
Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1