Справа №367/8554/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3501/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

24 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебували матеріали кримінального провадження № 0001532 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

30.10.2019 року у підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зникли.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.10.2019 року призначено судовий розгляд по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України в відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області 06.11.2019 року о 16 год 00 хв. Задоволено клопотання прокурора та запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено на 60 днів, до 28.12.2019 року включно. У задоволенні клопотання захисника про зміну виду запобіжного заходу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу та обрати щодо нього будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що жодних належних доказів того, що обвинувачений буде впливати на потерпілого, свідків, намагатися переховуватись від органів досудового розслідування, вчинятиме інші кримінальні правопорушення немає. Зазначає, що прокурором порушено процедуру звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою. Крім того звертає увагу на те, що обвинувачений має великі соціальні зв`язки, а саме є українцем, тривалий час проживає на території Київської області, одружений, має на утриманні трьох дітей, офіційно працевлаштований.

В судове засідання захисник, будучи повідомлений про час і місце розгляду апеляційної скарги, не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Обвинувачений не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника.

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 року у справі «Bellet v. France» зазначив, що ст.6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 року (справа №3-208/2018(2402/18) зазначено, що положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч.2 ст.392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Враховуючи наведене, захисник має право на оскарження ухвали Ірпінського міського суду Київської областівід 30.10.2019 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Посилання захисника на те, що прокурором порушено процедуру звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, оскільки в матеріалах справи відсутнє таке клопотання, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Положеннями ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіряючи відповідно до ст.331 КПК України підстави доцільності продовження строків тримання ОСОБА_6 під вартою, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри, інформацію про особу обвинуваченого, наявність судимостей та правильно прийшов до переконання, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою на даному етапі кримінального провадження у змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику вчинення нового злочину та незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта.

Зазначені ризики на цей час продовжують існувати та є реальними. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , розуміючи яке покарання може йому загрожувати, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, встановлення реальних обставин справи та виконання правових приписів ст.2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності ухвали суду колегія суддів вважає безпідставними. При розгляді питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою судом першої інстанції доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, районний суд взяв до уваги, що ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому діяння в той час, коли мав непогашену судимість за особливо тяжкі та тяжкі злочини, в тому числі за злочини проти власності. На даний час відносно нього у Вишгородському та Києво-Святошинському районних судах Київської області здійснюються кримінальні провадження, щодо вчинення ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. Крім того, інкримінований злочин ОСОБА_6 вчинив після внесення застави, коли перебував під вартою по іншому кримінальному провадженні. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно прийшов до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ч. 3,5 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, вироком Ірпінському міського суду Київської області від 25.11.2019 року вже прийнято рішення в даному кримінальному провадженні, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції захисником не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суду без зміни.

Керуючись положеннями ст.ст. 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 28 грудня 2019 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя