Справа № 638/4420/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження №0006582 від 31.12.2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надеждівка,Лозівського району, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, в силу статті 89 КК України раніше не судимого, котрий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
встановив:
25.12.2016 року, приблизно 01:30 год., ОСОБА_4 зі своїм знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебував на майданчику СТО, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_10 ». У зазначений час на майданчик СТО, на автомобілі «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав ОСОБА_6 , який під час паркування автомобіля на майданчику задів автомобілем обвинуваченого з його знайомими. У зв`язку з чим, між ОСОБА_4 та потерпілим виник конфлікт, в подальшому, ОСОБА_4 , на фоні раптово виниклих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_6 один удар в область живота та декілька ударів в область обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на землю та, відповідно до висновку експерта №90-А/17, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з наявністю набрякової рани скроневої області зліва, епідуральної гематоми на рівні скроневої долі, лінійного перелому зводу черепа зліва, субдуральних пластинчастих гематом обох гемісфер, субарахноїдального крововиливу, набряку головного мозку, які, згідно із висновком експерта, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не визнав, повідомивши, що 25.12.2016 року, приблизно в 00:00 год., пробив колесо на автомобілі та заїхав з друзями до СТО. Пізніше, в 01:30 год., приїхав потерпілий, вів себе неадекватно, ОСОБА_4 зробив йому зауваження, ОСОБА_6 відповів обвинуваченому нецензурною лайкою, внаслідок чого ОСОБА_4 взяв його за руку, а ОСОБА_6 відкинув та вдарив його по руці. Після цього, обвинувачений вдарив потерпілого в живіт та два рази в обличчя, від чого ОСОБА_6 упав на землю та знепритомнів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що 25.12.2016 року заїхав на СТО, де стояв автомобіль Rav-4, біля авто стояло 3 людини, потерпілий посигналив, щоб вони відійшли. ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, до нього підійшов обвинувачений, взяв за руку та наніс один удар в живіт та два удари в обличчя, після чого втратив свідомість. Подія сталася приблизно о 01:30 год.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні заявив, що близько 22-24 год. він здійснював ремонт автомобіля всередині приміщення СТО. В той день свідок бачив ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Подію побачив тільки по відеозапису, бачив, що на сто приїхав автомобіль Rav-4, де сиділи три особи, хотіли відремонтувати колесо. Потерпілий приїхав через 5 хвилин, сталася бійка, потерпілий впав та знепритомнів. Свідок відмітив, що було 2-3 удари, їх наніс руками чоловік. Під час події ОСОБА_11 знаходився всередині СТО, коли вийшов, людина вже лежала на землі. Пізніше приїхала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, подія сталася після 00:00 год. перед СТО, що знаходиться на вул. Клочківській в м. Харків. Свідок, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 приїхали на СТО на автомобілі Rav-4, адже на автомобілі спустило колесо. Пізніше, різко, неакуратно, практично їх задівши, під`їхав автомобіль потерпілого. ОСОБА_4 стояв останній. Коли свідок ОСОБА_8 повернувся, ОСОБА_6 лежав на землі. Момент нанесення ударів свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_9 надала суду свої пояснення, в яких вказала, що 25.12.2016 року, близько 01:30 год., вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 їхали по місту, пробили колесо та заїхали на СТО. Після заміни колеса, коли збирались їхати, під`їхав автомобіль потерпілого та трохи не наїхав на ОСОБА_12 . Водій був в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння. Він почав йти та стався конфлікт через те, що він зачепив ОСОБА_4 . Потерпілий поводився агресивно, момент, коли ОСОБА_6 впав не побачила, бачила тільки те, що він лежав на землі. Пізніше приїхала швидка допомога, тілесних ушкоджень свідок не бачила.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до Висновку експерта №90-А/17 від 04.01.2017 року проведено судово-медичну експертизу гр. ОСОБА_6 , у зв`язку з подіями 25.12.2016 року можливо мала місце закрита черепно-мозкова травма із забитою раною тім`яної області зліва, епідуральної гематоми на рівні лівої скроневої долі, лінійного перелому зводу черепа зліва, субдуральних пластинчатих гематом обох гемисфер, субарахноідального крововиливу, забиття головного мозку. Травма голови утворилась від впливу тупого твердого предмету, можливо від обмеженої травмуючої поверхні., не виключено, що при обставинах викладених в постанові, відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпеки для життя. (а.с.105-106)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , спеціаліста ОСОБА_13 та понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 для перевірки та уточнення відомостей, викладених підозрюваним під час допиту щодо подій, які мали місце 25.12.2016 року, встановлено, що 25.12.2016 року близько 01:30 годин ОСОБА_4 знаходився біля будівлі №197-Б/1 по вул. Клочківська в м. Харків, де знаходиться СТО, зі своїми знайомими, у зазначений час, на майданчик біля СТО прибув автомобіль «BMW X5» в кузові чорного кольору. Водій автомобіля, під час паркування автомобіля, ледь не зачепив ОСОБА_4 з його знайомими, у зв`язку з чим між ОСОБА_4 та водієм автомобіля «BMW X5» виник конфлікт. В ході конфлікту, ОСОБА_4 наніс один удар водію автомобіля кулаком правої руки в область живота, після чого наніс ще один удар кулаком правої руки в область щелепи, з лівої сторони, в подальшому, після отримання удару, водій автомобіля зробив декілька кроків назад. Після чого ОСОБА_4 наніс водію автомобіля ще один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва. Внаслідок удару, водій автомобіля впав на асфальт, який був трохи покритий снігом, при цьому водій автомобіля впав на спину, голова була повернута у ліву сторону. Після цього, ОСОБА_4 зі своїми знайомими, намагаючись привести водія «BMW X5» до тями та викликали швидку. Під час надання допомоги, ОСОБА_4 помітив, що у водія автомобіля в тім`яної області зліва мається розсічення, приблизною довжиною 3см., з якої йшла кров. Також, ОСОБА_4 під час слідчого експерименту зазначив, що після падіння водій автомобіля «BMW X5» втратив свідомість і до приїзду швидкої допомоги знаходився без свідомості. ОСОБА_4 зазначив, що до приїзду швидкої водія автомобіля «BMW X5» із землі він перемістив на стілець, який виніс на вулицю працівник СТО. По прибуттю швидкої допомоги, водій автомобіля знаходився на стільці, робітники швидкої зробили останньому внутрішньовенний укол, після чого госпіталізували до лікувального закладу. (а.с. 107-112)

Відповідно до висновку експерта №265-А/17 від 02.03.2017 року, у потерпілого ОСОБА_6 закрита черепно-мозкова травма з наявністю забитої рани тім`яної ділянки зліва, епідуральної гематоми на рівні лівої скроневої частки лінійного перелому склепіння черепа зліва, субдуральних пластинчастих гематом обох гемисфер, субарахноїдального крововиливу, забиття головного мозку. Травма голови утворилася від дії тупого твердого предмету, могла виникнути при обставинах, на які посилається підозрюваний ОСОБА_16 при проведенні слідчого експерименту від 17.02.2017 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. (а.с.115-116)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_13 , та понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 для перевірки та уточнення відомостей, викладених потерпілим під час допиту з приводу обставин справи, які мали місце 25.12.2016 року, встановлено, що хід слідчої дії зафіксовано на електронний носій під час безперервної відеофіксації за допомогою відеокамери «Canon Legria 3306», диск з відеозаписом якої долучено до протоколу. (а.с. 117-122)

Висновок експерта №312-А/17 від 17.03.2017 року, підтвердив, що у потерпілого ОСОБА_6 закрита черепно-мозкова травма з наявністю забитої рани тім`яної ділянки зліва, епідуральної гематоми на рівні лівої скроневої частки лінійного перелому склепіння черепа зліва, субдуральних пластинчастих гематом обох гемисфер, субарахноїдального крововиливу, забиття головного мозку. Травма голови стала наслідком удару в область голови з подальшим прискоренням і падінням на тверду поширену поверхню з контактом голови, коли утворилася забита рана, перелом кісток черепа та внутрішньочерепні ушкодження. Травма голови ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя.(а.с. 125-126)

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, за ч.1 ст. 121 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинений умисно, та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства і ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши положення ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. І саме таке покарання обвинуваченому, суд вважає, що буде справедливим та достатнім і сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим від правопорушення є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, тимчасово не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної(немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України у розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, а також підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка його заподіяла, при наявності його вини.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд вважає наявним причинно-наслідковий зв`язок між скоєним обвинуваченим злочином і перенесеними потерпілим фізичними та моральними стражданнями.

Судом встановлено, що заподіяння обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, принижень, призвело до фізичного болю та моральних страждань останнього, його психологічних переживань, що порушило нормальні життєві зв`язки. Однак, визначений потерпілим ОСОБА_6 розмір відшкодування не є співмірним завданій моральній шкоді.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, а також критерій справедливості та розумної сатисфакції, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 10000 грн. як відшкодування моральної шкоди, вказаний розмір є достатнім та відповідає ступеню його фізичних, моральних та душевних страждань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя: