Справа № 463/979/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/597/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_8 ,
потерпілого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Палашівки Чортківського району Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.190 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та на підставі ст.49 КК України звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч.ч.2, 3 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 01 лютого 2013 року відносно ОСОБА_7 , закрито.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, будучи директором та єдиним засновником ПП «КІК-Л», маючи прямий умисел на незаконне заволодіння чужим майном та корисливий мотив, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом обману і всупереч укладеному між ПП «КІК-Л» та громадянином ОСОБА_9 договору підряду №11-01 від 11 січня 2006 р. щодо придбання останньому трикімнатної квартири, привласнив шляхом обману отримані від ОСОБА_9 для придбання зазначеної квартири грошові кошти в сумі 199 тис. 885 грн.

Так, згідно обвинувального акту 11 січня 2006 р. у точно невстановлений досудовим слідством час між ПП «КІК-Л» в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , був укладений договір підряду №11-01, згідно якого підрядник зобов`язується придбати за кошти замовника квартиру. На виконання вказаного договору ОСОБА_9 здійснив платіж на рахунок підрядника в сумі 104885 грн. Проте, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_9 , під виглядом отримання грошей на придбання останньому квартири, не маючи наміру виконання взятих на себе зобов`язань, шахрайським способом, шляхом обману потерпілого заволодів його грошовими коштами в сумі 104 тис. 885 грн.

Крім того, 25 березня 2011 р. у точно невстановлений час, ОСОБА_7 , будучи директором ПП «КІК-Л», запевнив ОСОБА_9 у тому, що якщо останній проплатить 95 тис. грн., то йому буде надана у власність квартира у будинку по АДРЕСА_3 . В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, перебуваючи у приміщенні офісу, що по АДРЕСА_4 , з метою особистого протиправного збагачення та під виглядом отримання грошей на придбання ОСОБА_9 квартири, не маючи наміру виконання взятих на себе зобов`язань, шахрайським способом, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 95 тис. грн.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження, суд послався на те, що з часу вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь минули строки, визначені у ст.49 КК України, а саме більше 5 років з моменту скоєння злочину середньої тяжкості і більше 10 років з моменту вчинення тяжкого злочину.

На ухвалу суду першої інстанції заступником прокурора Львівської області ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу. У ній обвинувачем наголошується на неврахуванні судом вимог ч.3 ст.49 КК України, якими передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину, при цьому, строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. У зв`язку з наведеним прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 11 січня 2006 р. тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а 25 березня 2011 р. злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Таким чином, вчинення ОСОБА_7 25 березня 2011 р. нового злочину середньої тяжкості перериває перебіг давності за вчинення останнім злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, і обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину, тобто з 25 березня 2011 р. А тому, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали 10-річний строк давності за вчинений ОСОБА_7 злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, не минув, відповідно підстав звільняти обвинуваченого від кримінальної відповідальності по даному епізоду немає. З урахуванням наведеного прокурор просить ухвалу суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.190 КК України на підставі ст.49 КК України скасувати і справу в цій частині скерувати на новий судовий розгляд до Личаківського районного суду м. Львова.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги і його аргументи щодо безпідставності звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності по епізоду злочинних дій, кваліфікованих за ч.3 ст.190 КК України, думку потерпілого ОСОБА_9 , який погоджується з позицією обвинувача, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох епізодів шахрайських дій щодо потерпілого ОСОБА_9 , які мали місце 11 січня 2006 р. та 25 березня 2011 р.

Епізод від 11 січня 2006 р. пов`язаний із шахрайським заволодінням коштами потерпілого на суму 104885 грн., тому кваліфікований за ч.3 ст.190 КК України як шахрайство, вчинене повторно та у великих розмірах.

Суспільно небезпечні дії, у вчиненні яких 25 березня 2011 р. обвинувачується ОСОБА_7 , полягають у заволодінні обманним шляхом коштами потерпілого на суму 95000 грн. і таким діям дана кримінально-правова оцінка за ч.2 ст.190 КК України.

З урахуванням положень ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, відноситься до категорії тяжких, а суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.190 КК України, - до категорії злочинів середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, при цьому, скоєнню злочину середньої тяжкості передував тяжкий злочин.

Згідно із п.п.3, 4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Водночас відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Отже, вчинення особою нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину перериває перебіг давності.

Зазначена обставина не врахована судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 .

У зв`язку з цим поза увагою суду залишилось те, що станом на 25 березня 2011 р., тобто час вчинення нового злочину середньої тяжкості, у чому обвинувачується ОСОБА_7 , десятирічний строк давності за попереднім епізодом від 11 січня 2006 р., коли мав місце тяжкий злочин, не сплив. А тому, 25 березня 2011 р. відбулось переривання перебігу строку давності і власне від цієї дати почався новий відлік такого строку по епізоду злочинних дій, кваліфікованих за ч.3 ст.190 КК України.

Виходячи з наведеного, на момент постановлення оскаржуваної ухвали судом п`ятирічний строк давності по епізоду від 25 березня 2011 р. сплив, а десятирічний строк по епізоду від 11 січня 2006 р. ні. Відповідно, рішення суду в частині звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідності за ч.3 ст.190 КК України на підставі ст.49 КК України не відповідає вимогам кримінального закону та є необґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами прокурора і вбачає підстави для задоволення поданої ним апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 задоволити.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 р. в частині звільнення ОСОБА_7 на підставі ст.49 КК України від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.190 КК України скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.190 КК України в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4