Справа № 675/2553/19
Провадження № 1-кп/675/199/2019
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" грудня 2019 р. м. Ізяслав

14.11.2019 року близько 07 години, ОСОБА_5 (по тексту ОСОБА_5 , обвинувачений), перебуваючи с. М`якоти Ізяславського району Хмельницької області, проходячи повз магазин ПП ОСОБА_4 (по тексту ОСОБА_4 , потерпіла), що по АДРЕСА_2 , вирішив зайти у дерев`яну бесідку, яка знаходиться поряд з ним, для відпочинку.
Разом з тим, перебуваючи у середині такої бесідки ОСОБА_5 побачив на столі хлібобулочні вироби, які були у пластмасовому ящику, в цей час в нього виник умисел на їх викрадення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно заволодів майном, яке належить ОСОБА_4 , а саме: двома хлібинами «Хліб запашний» вагою кожна 0,55 кг, вартістю одна 12 грн. 66 коп. за одну на суму 25 грн. 32 коп., одним батоном «Нива» вагою 0,4 кг вартістю 09 грн. 78 коп., двома булочками «Ватрушка» вартістю 06 грн. 30 коп. одна на суму 12 грн. 60 коп., однією булочкою «Ромашка» вартістю 16 грн., однією булочкою «Квіточка» вартістю 11 грн. 50 коп., поклавши вказані хлібобулочні вироби до сумки, яка знаходилась в нього в руках, після чого вийшов з вказаної бесідки та попрямував до місця свого проживання.
На відстані близько 50 метрів від бесідки, ОСОБА_5 був помічений ОСОБА_6 , яка висловила йому вимогу зупинитися та повернути викрадене майно. Разом з тим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його викрили, на вимоги ОСОБА_6 не реагував та продовжував втікати в сторону місця свого проживання.
Одночасно, ОСОБА_6 , бачачи, що ОСОБА_5 не реагує на її вимоги та продовжує свій рух, наздогнала останнього та відібрала в нього сумку з хлібобулочними виробами.
Тим самим, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі, а саме через активну протидію ОСОБА_6 , не закінчив вчинення вказаного злочину.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що виразились в закінченому замасі на відкрите викрадення чужого майна (замасі на грабіж), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 cт. 15 ч. 1 cт. 186 КК України.
22.11.2019 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення, згідно якої останній повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в суді. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала угоду про примирення з обвинуваченим, просила суд її затвердити та пояснила, що укладення угоди з її сторони є добровільним і вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 також підтримав угоду про примирення з потерпілою, просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є добровільним, він цілком розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо затвердження судом даної угоди, суд приходить до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що дії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 мали місце. Зазначені дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості у відповідності до вимог ст. 12 КК України, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
Із врахуванням усіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання про долю речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про примирення, укладену 22.11.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 22.11.2019 року покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: дві буханки хліба «Хліб запашний» (різаний) кожна, вагою 550 г, один батон «Нива» вагою 0, 4 кг, дві булки «Ватрушки», одна булка «Ромашка», одна булка «Квіточка» передані на зберігання ОСОБА_4 - залишити у її власності.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому, потерпілій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1