Справа № 185/9994/17
Провадження № 1-кп/185/59/20
У Х В А Л А

25 березня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області колегіально у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000748 від 17 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

їх захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор у судовому засіданні в черговий раз заявив клопотання про продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , термін дії якого спливає 27 березня 2020 року, о 13.10 год..

Прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих.

Захисник ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначивши адреси свого проживання.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, а також розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку запобіжного заходу суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , суд зважає на те, що зазначений прокурором ризик про вплив обвинуваченого на потерпілих і свідків має місце, бо станом на 25 березня 2020 року у даному кримінальному провадженні допитані не всі свідки та не допитаний один потерпілий. Враховуючи, що анкетні дані потерпілого та свідків наявні в матеріалах кримінального провадження, у ОСОБА_6 буде наявна об`єктивна можливість незаконно впливати на них.
Також на даний час ризик про переховування від суду продовжує існувати, бо ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна. Поряд з цим ОСОБА_6 не мав постійного місця роботи, законного постійного джерела доходів, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків. Враховуючи вищевикладене, а також обставини кримінальних злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , існує реальний ризик залишення ним свого місця проживання (у випадку застосування у відношенні до нього більш м`якого запобіжного заходу) з метою переховування від суду.
При розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 р. в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
Також суд враховує репутацію обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого. Також суд враховує, що обвинуваченим зазначено різні адреси свого проживання.
Отже, з огляду на викладені обставини, враховуючи особу обвинуваченого та зважаючи на суспільний інтерес, враховуючи наявні ризики, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, на даний час не зможе запобігти вищевказаним ризикам переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, впливу на не допитаних свідків та потерпілого та не гарантуватиме належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 331, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, застосованого щодо нього, з тримання під вартою на домашній арешт.

Продовжити відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 13.10 год. до 23 травня 2020 року.
Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 23 травня 2020 року, о 13.10 год..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду відповідно до рішення Конституційного суду України в справі № 3-208/2018(2402/18)

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2