Справа № 182/2479/20
Провадження № 1-кс/0182/640/2020
У Х В А Л А
Іменем України

06.05.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області,

ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі, клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль у кримінальному провадженні №0001222, -

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Фольцваген Пассат» д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В клопотанні зазначено, що 01.05.2020 року під час патрулювання СРПП Нікопольського ВП ГУНП за порушення правил ПДР в м. Нікополь Дніпропетровської області було зупинено автомобіль «Фольцваген Пассат» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки водій підпадав під орієнтування щодо особи. яка підозрюється у крадіжці. Під час перевірки автомобіля було встановлено, що рік випуску автомобіля не відповідає модельному ряду даної моделі.

01.05.2020 року розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001222 за правовою кваліфікацією ст. 290 КК України.

Під час проведення досудового розслідування, автомобіль марки ««Фольцваген Пассат» д.н. НОМЕР_1 , був оглянутий та вилучений і зберігається на майданчику для тимчасово вилучених транспортних засобів, який розташований за адресою: вул. Станіславського, 1 в м. Нікополь Дніпропетровській області.

Під час проведення досудового розслідування автомобіль марки «Фольцваген Пассат» д.н. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання про накладення арешту на зазначений автомобіль. посилаючись на те, що необхідно провести трасо логічну експертизу в межах кримінального провадження і оглянути автомобіль зсередини, оскільки власник заперечував проти такого огляду добровільно.

ОСОБА_5 , пояснив, що він є власником автомобіля «Фольцваген Пассат» д.н. НОМЕР_1 протягом останніх восьми років відповідно до облікового запису МРЕВ. 30.04.2020р. його зупинили співробітники поліції та почали оглядати автомобіль, мотивуючи це тим, що на вказаний автомобіль є орієнтування. В нього безпідставно вилучили свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу і сам автомобіль. Тому, він заперечує проти накладення арешту на належний йому на законних підставах автомобіль.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч.2ст.170КПК України,арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Також, клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту і підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст.170-172,309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Копію ухвали надати сторонам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1