Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/3902/20
Провадження №1-кс/711/1360/20
УХВАЛА
Іменем України

15 червня 2020 року Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 та адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси заяву адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000192 від 28.08.2018р., -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_6 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_7 із заявою про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000192 від 28.08.2018р. Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні СУ ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000192 від 28.08.2018 року за ч.3 ст.229 КК України - незаконне використання знаку для товарів і послуг, вчиненому службовою особою з використанням службового становища, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 має статус підозрюваного.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Вважає, що в даному кримінальному провадженні не лише не вжито всіх передбачених законом заходів та не забезпечено ефективність досудового розслідування, а впродовж досудового розслідування порушується принцип презумпції невинуватості, встановлений ст. 17 КПК України та ст.62 Конституції України. Систематичне необгрунтоване звинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, тобто поводження з ним, як злочинцем, з порушенням презумпції невинуватості та без дотримання поваги до людської гідності, тобто порушення гарантій, передбачених пунктами 1,2, 4,10,21 ч.1 ст. 7, ст. ст.11,17 КПК України.

З 28.08.2018 року, тобто з дня внесення відомостей до ЄРДР та по квітень 2020 року, правова кваліфікація у даному кримінальному провадженні була за ч.3 ст. 177 КК України. Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та слідча ОСОБА_9 , знали про відсутність як події, так і складу злочину, в т.ч. будучи обізнаними зі змістом ухвали слідчого судді ОСОБА_10 від 26 жовтня 2018 року у справі N 711/9016/18 (провадження N 1- кс/711/3569/18), де суд вказав, що в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 177 КК України та відмовив в накладенні арешту на майно ПрАТ «Корсунь-Шевченківський верстатобудівний завод», продовжували незаконне кримінальне провадження щодо нього, стверджуючи у процесуальних документах про вчинення злочину за ст. 177 КК України ОСОБА_7 .

Орган досудового розслідування впевнено, під контролем прокуратури, більше півтора роки вчиняв процесуальні дії, направлені на незаконне кримінальне переслідування щодо ОСОБА_7 .

При цьому, слідчою ОСОБА_9 , у даному кримінальному провадженні вчинялося безліч процесуальних порушень, що суперечать вимогам КПК України. Такі порушення слідча могла вчиняти лише з відому та дозволу процесуальних керівників, які в силу ст. 36 КПК України зобов`язані були здійснити належний нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_11 від 13.05.2020р. у справі №711/3147/20 відведено старшого слідчого СУ ГУП в Черкаській області ОСОБА_9 від проведення досудового розслідування у даному кримінальному проваджені за №0000192 від 28.08.2018 року та зобов`язано керівника СУ ГУНП в Черкаській області призначити іншого слідчого.

За погодженням процесуальних прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , органом досудового розслідування, з дати внесення відомостей до ЄРДР (28.08.2018 року), стосовно ОСОБА_7 вчинялися незаконні дії з метою припинення його господарської діяльності на ринку виготовлення та реалізації сільського господарської продукції на вказаних осіб - ініціаторів сфабрикованого стосовно нього кримінального провадження №0000192 за ініціативою заявника та свідків, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В той же час, до прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 було подано ряд повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень, в порядку ст. 214 КПК України стосовно вчинення кримінальних правопорушень, зокрема і прокурорами ОСОБА_3 та ОСОБА_15 .

Прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, що поширює свою діяльність на Черкаську область, прокуратури Черкаської області ОСОБА_16 внесено відомості до ЄРДР за №0000020, зокрема відносно прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_8 за фактами перевищення влади (ч.1 ст. 365 КК України); службового підроблення (ч.2 ст.366 КК України); замаху на притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності (ч.1 ст.15, ч.2 ст.372 КК України); розголошення даних досудового розслідування (ч.2 ст.387 КК України); незаконних дій з майном, вилученим в ході обшуку від 23.10.2018 (ч.1 ст.388 КК України).

Заявник вважає, що враховуючи те, що відносно прокурорів прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 та ОСОБА_8 за заявами ОСОБА_7 внесено відомості до ЄРДР за фактами вчинення ними злочинів під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000192 від 28.08.2018 - прокурори у даному провадженні зацікавлені в його результатах та упереджені відносно нього та підлягають відводу. При цьому, сам прокурор самовідвід не заявив.

Зазначено, що прокурор ОСОБА_3 ігнорує подані ОСОБА_7 , чи в його інтересах, клопотання/ заяви: про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 28.12.2019р. - клопотання вчасно не розглянув, постанову не вручив. Бездіяльність прокурора була оскаржена до слідчого судді та ухвалою від 5 лютого у справі №711/727/20, скарга задоволена.

Вважає, що внаслідок не розгляду даних заяв та клопотань прокурор ОСОБА_3 має із ОСОБА_7 особистий конфлікт внаслідок поданих на нього скарг.

Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , здійснюючи кримінальне переслідування відносно ОСОБА_7 , не лише не забезпечили законність та дієвість цього кримінального провадження, а й давали незаконні вказівки або не контролювали дії/ бездіяльність ОСОБА_9 та її рішення.

З метою тиску на ОСОБА_7 , ОСОБА_9 вчиняла незаконні дії щодо оформлення та надсилання повісток в незаконний спосіб, називаючи його підозрюваним. Наведене є підставою вважати, що прокурор ОСОБА_3 , діючи в порядку ст.277 КПК України обізнаний про незаконні повістки слідчої або навпаки не виконує та продовжує не виконувати свої повноваження, передбачені ст. 36 КПК України.

Складені підозри відносно ОСОБА_7 є завідомо необгрунтовані, а прокурор ОСОБА_3 не контролював, в порядку ст. 36 КПК України, законність дій слідчої або навпаки, самостійно надав їй незаконні вказівки, що є підставою для відводу останнього.

Прокурор ОСОБА_3 незаконно погодив два повідомлення про підозру ОСОБА_7 , з метою його кримінального переслідування. Слідча ОСОБА_9 вчинила завідомо незаконне притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , склавши необгрунтовану підозру, а прокурором ОСОБА_3 було погоджено повідомлення про підозру.

Слідча склала підозру ОСОБА_7 за ч.3 ст. 229 КК на підставі односторонньо та упереджено зібраних джерел доказів, без оцінки доказів та без дослідження всіх обставин кримінального провадження. З листа, адресованого адвокату ОСОБА_6 , можна дійти висновку, що відомості про повідомлення про підозри (три) недостовірні, тобто внесені ОСОБА_9 до офіційних документів завідомо неправдиво або складені незаконно, з метою тиску на ОСОБА_7 . Дані відомості були підтверджені в суді прокурорами ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

В судовому засіданні під час розгляду запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у справі за №711/3227/20, що відбулось 28.05.2020, процесуальним прокурором ОСОБА_8 було до суду надано скрін із ЄРДР, де чітко видно, що відомості про складання та повідомлення про підозру внесені 24.04.2020 року.

Отже, прокурором ОСОБА_3 , разом із слідчою ОСОБА_9 , яка станом на сьогодні вже є відведеною від проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було незаконно складено два повідомлення про підозру: незаконне повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 09.04.2020р., яке незаконно не було внесено до ЄРДР та не вручено у спосіб, передбачений ст. 278 КПК України, та незаконно повторно складено повідомлення про підозру від 24.04.2020р., про що було зазначено у клопотанні про обрання запобіжного заходу від 08.05.2020 року та доданих до нього матеріалів.

Продовжуючи діяти упереджено, прокурором ОСОБА_3 разом із слідчою ОСОБА_9 зазначені неправдиві відомості у клопотанні про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 від 08.05.2020 року стосовно його майнового стану.

Зазначено, що органом досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді було здійснено тимчасовий доступ до податкової звітності до ПРАТ «КШВЗ» та до ПП «Торговий дім «Корсунь», отримано виписки з банківських рахунків та податкову/ фінансову звітність, з яких чітко видно реальний (а не ілюзорний) майновий стан ПРАТ «КШВЗ», але прокурор скерував слідчу до внесення завідомо недостовірних відомостей про фінансовий стан цього товариства та ОСОБА_7 до клопотання про обрання запобіжного заходу, переслідуючи явно незаконну мету, тобто маючи особистий інтерес.

Упередженість прокурора ОСОБА_3 , як на думку заявника, встановлена під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді застави в сумі 3,8 млн. грн. від 08.05.2020 року, яке розглядалось слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_17 у справі за №711/3227/20. За наслідками розгляду даного клопотання ухвалою суду від 01.06.2020 року у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Завідомо знаючи про відсутність будь-яких ризиків, в розумінні ст. 177 КПК України, прокурор ОСОБА_3 організував складання та погодив клопотання про обрання запобіжного заходу з неправдивими відомостями про ризики. При цьому, самі ризики прокурор зі слідчою штучно створювали, вчиняючи незаконні дії на досудовому слідстві.

Отже, як зазначено, нагляд у даному кримінальному провадженні здійснюється упереджено з чисельними процесуальними порушеннями.

Крім того, у заяві зазначено, що починаючи з початку досудового розслідування (з 28.08.2018 року) слідчою разом з прокурором ОСОБА_3 сформовано єдину фабулу у кримінальному провадженні, в якій відображаються дані фактичного обвинувачення особи ОСОБА_7 , з грубим порушенням принципу презумпції невинуватості особи (ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України). Однак, за півтора роки здійснення досудового розслідування слідча ОСОБА_9 разом з прокурором ОСОБА_3 , з порушенням розумних строків здійснення досудового розслідування, продовжували вчиняти незаконні дії відносно ОСОБА_7 та без наявності відповідного судового рішення в процесуальних документах, поданих до слідчих суддів, ставляться до ОСОБА_7 , як до особи, визнаною судом винуватою у вчиненні злочинів.

Фактично, ОСОБА_9 за погодженням з прокурором ОСОБА_3 в усіх своїх процесуальних документах з початку внесення відомостей до ЄРДР звинувачували ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 177 КК України, без оголошення обґрунтованої підозри, що в такому випадку є порушенням принципу презумпції невинуватості, а саме: звертались до слідчого судді з клопотаннями, в яких зазначені відомості про винуватість особи ОСОБА_7 у вчиненні злочину. Дані відомості наявні, зокрема, в судових рішеннях.

Прокурором ОСОБА_3 прикривалися протиправні дії слідчої ОСОБА_9 та не вчинялись дії по її відстороненню, а навпаки, шляхом погодження ним клопотань, що подавались до слідчого судді, він прикривав її протиправні дії та кримінальне переслідування, до винесення ухвали суду від 13.05.2020 року про відсторонення слідчої.

Аналогічні твердження відображені й у самих клопотаннях, поданих до суду слідчою ОСОБА_9 , погоджених прокурором ОСОБА_3 , що підтверджує її упереджене ставлення та порушення презумпції невинуватості, зокрема у: клопотанні про проведення обшуку від 09.10.2018 року; клопотанні про тимчасовий доступ до документів від 14.11.2019 року.

Здійснюючи упереджене та однобоке розслідування, спрямоване проти ОСОБА_7 , ОСОБА_9 відмовила адвокату ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що було подане в інтересах ОСОБА_7 , а процесуальний прокурор ОСОБА_3 брав участь в судових засіданнях по скаргах, поданих на відмову у даному клопотанні та підтримував правомірність такої відмови (справа № 711/408/20). Постановою від 15.01.2020р. відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , що подане в інтересах ОСОБА_7 , про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до його завершення.

Водночас і матеріали досудового розслідування не були надані на клопотання сторони захисту вже після існування повідомлення про підозру, оскільки всі три клопотання були проігноровані.

Слідча ОСОБА_9 зверталась до суду з клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, однак судом було відмовлено та зазначено про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_7 .

З метою тиску на ОСОБА_7 , та в т.ч. дискредитації його як акціонера ПрАТ «КШВЗ», слідча ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вказаного підприємства фактично стверджуючи, що він вчинив злочин. За наслідками розгляду вказаного клопотання, в ухвалі від 26 жовтня 2018 року у справі N711/9016/18 (провадження N 1-кс/711/3569/18) слідчий суддя вказав, що в його діях відсутні ознаки умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.177 КК України та відмовлено в накладенні арешту на майно ПрАТ «КШВЗ» (лише в квітні справу перекваліфіковано на ст. 229 КК).

Отримавши відмову у арешті майна, ОСОБА_9 не повернула тимчасово вилучене майно його володільцю, що можна пояснити лише бажанням створити ПрАТ «КШВЗ» незручності та конфлікт між вказаним підприємством та ОСОБА_7 ,

Слідча ОСОБА_9 протягом 1,5 роки збирала докази у кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 177 КК України, систематично звинувачуючи у своїх клопотаннях поданих до суду про вину ОСОБА_7 та лише в квітні 2020 року здійснила перекваліфікацію на ст. 229 КК України, а прокурор ОСОБА_3 прикривав її дії щодо фальсифікації кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 .

Слідча ОСОБА_9 зверталась до суду з клопотанням про накладення штрафу на свідків, яких сама ж не викликала, відповідно до ст.ст. 135-136 КПК України. Дане клопотання було погоджено прокурором ОСОБА_3 , а тому він не об`єктивний та упереджений у даному кримінальному провадженні.

Зазначено, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу за погодженням прокурора ОСОБА_3 було зазначено ризик про вплив на свідків та потерпілого. При цьому, процесуальним прокурором ОСОБА_8 наведені обставини обґрунтовувались в судовому засіданні 01.06.2020 року у справі за № 711/3227/20. Однак, навіть аби існували ризики впливу на свідків, то на протязі 1,5 років вплив би відбувся (свідки були би підготовлені) і запобіжний захід не усунув би такі ризики.

Сторона захисту вважає, що наявні всі достатні підстави для відводу прокурора прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000192 від 28.08.2018 року за ч.3 ст. 229 КК України, адже він має конфлікт інтересів, особисто заінтересований в результатах кримінального провадження, має упереджене та не об`єктивне ставлення до ОСОБА_7

Таким чином, просить суд, - відвести прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 від здійснення нагляду під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000192 від 28.08.2018 року; зобов`язати керівника прокуратури Черкаської області (його першого заступника або заступника, що діє в межах своїх повноважень) невідкладно призначити прокурора у кримінальному провадженні за №0000192 від 28.08.2018 року.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 повністю підтримала викладені у заяві доводи відводу прокурора та просила її задовольнити.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 просив задовольнити заяву та відвести від кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 . Зазначив, що відсутній злочин, а має місце корпоративний спір; під час досудового розслідування незаконно збирались докази; сторона обвинувачення просила застосувати запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у розмірі, який є невиправданим та непосильним для останнього; факти за кримінальним провадженням підтасовані; має місце переслідування ОСОБА_7 . Сторона захисту має намір закрити кримінальне провадження, але не може цього зробити. Клопотання, які подаються, не задовольняються органом досудового розслідування та прокурором. Крім того, за цим кримінальним провадженням відведений прокурор ОСОБА_8 та слідча ОСОБА_9 . Відсутні докази вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, що інкримінуються органом досудового розслідування. Все свідчить про упередженість прокурора ОСОБА_3 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав думку колег та просив відвести прокурора ОСОБА_3 . Зазначив, що відбувається розголошення таємниці досудового розслідування за кримінальним провадження; процесуальний прокурор не реагував на порушення, що допускались слідчим ОСОБА_9 .

У судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав думку адвокатів та просив задовольнити заяву. Прокурор ОСОБА_3 жодного разу не був при проведення з ним слідчих дій, але у всіх процесуальних документах вказував, що він ( ОСОБА_7 ) злочинець.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повністю заперечував проти викладених доводів та просив відмовити у задоволенні заяви про його відвід. Зазначено, що підстави, передбачені п.3 ч.1 ст.77 КПК нічим не підтверджені. Вважає, що сторона захисту, зловживаючи своїми правами, має намір усунути прокурора, який з самого початку досудового розслідування здійснює процесуальне керівництво за кримінальним провадженням, здійснює повноваження кваліфіковано. За участю прокурора жодних слідчих дій не проводилось за участю ОСОБА_7 . Крім того, він не здійснював тиск на ОСОБА_7 , оскільки має інші, передбачені законодавством способи, засоби для виконання своїх повноважень. За кількома заявами ОСОБА_7 відносно прокурора ОСОБА_3 , були внесені відомості про вчинене кримінальне провадження, але на даний час обвинувального вироку немає. Наявність відомостей у ЄРДР про кримінальні правопорушення, не є підставою для відводу прокурора. Вважає заяву необгрунтованою та такою, що не містить підтверджень, які б свідчили про те, що ним давались слідчому будь-які незаконні вказівки; слідчий та прокурор є самостійні особи при здійсненні ними покладених на них законом повноважень; дії слідчого ОСОБА_9 , не визнані судом протиправними, за всіма зверненнями адвокатів та ОСОБА_7 , останнім надавались відповіді, є ряд судових рішень, за якими їм відмовлено у задоволенні скарг, поданих в порядку ст.303 КПК. Факт відмови слідчими суддями у задоволенні клопотань сторони обвинувачення, не свідчить про упередженість прокурора у здійсненні кримінального провадження чи про його зацікавленість.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали за заявою, слідчий суддя вважає, що заява про відвід прокурора не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000192 від 28.08.2018 року за ч.3 ст.229 КК України. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 має статус підозрюваного.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурором прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 .

Однією з складових засади законності є обов`язок прокурора та інших учасників кримінального провадження з боку обвинувачення всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вимога здійснення неупередженого досудового розслідування означає, що органи досудового розслідування зобов`язані об`єктивно, неупереджено, без необґрунтованої підозри та обвинувального ухилу встановити за допомогою доказів, зібраних у встановленій процесуальній формі, всі обставини кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили. Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження слідчим, прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи.

Значення об`єктивності чи неупередженості слідчого та прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження оцінюється крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст.2 КПК).

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня 7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п.?п. 12, 13).

Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінюється в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).

За результатами розгляду справи, слідчим суддею не встановлено визначених законодавством обставин (як вказує заявник наявність упередженості до особи та зацікавленості у результатах досудового розслідування), які виключають участь прокурора ОСОБА_3 у здійсненні ним процесуального керівництва за досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження.

Так, відсутні факти неодноразового, систематичного здійснення прокурором ОСОБА_3 низки процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень, як-то: звернення з одних і тих же підстав до суду з клопотаннями; ігнорування клопотань сторони захисту про проведення ряду слідчих дій в стадії досудового розслідування. Не є фактом упередженого ставлення прокурора до підозрюваного відмова слідчого судді у задоволенні деяких клопотань, поданих стороною обвинувачення. Слід зазначити, що на час розгляду даної справи відсутні відомості про те, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, набрала законної сили. Крім того, слідчий суддя не наділений повноваженнями давати оцінку судовим рішенням. При цьому, як на думку суду, заявник допустився помилки, вважаючи, що при розгляді слідчим суддею справи за клопотанням сторони обвинувачення про арешт майна (відмовлено у його задоволенні) було прийняте рішення про відсутність в діянні особи складу злочину.

Сторона обвинувачення визначає попередню правову кваліфікацію, яка вноситься до ЄРДР і в ході здійснення досудового розслідування визначає остаточну кваліфікацію діяння особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України. Отже, доводи сторони захисту в цій частині заслуговують на увагу, але не свідчать про упереджене ставлення прокурора до досудового розслідування та підозрюваного за вказаним кримінальним провадженням.

Що стосується доводів заявника про наявність підстав для відводу прокурора, а саме те, що до ЄРДР внесені відомості про вчинення, як на його думку, прокурором ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, кримінальні провадження за якими розслідуються органами ДБР, то в даному випадку вина його у вчиненні таких правопорушень не доведена, обвинувальний вирок щодо прокурора відсутній, а тому слід нагадати, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства, відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України, відповідно до яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, факт відмови прокурора у задоволенні клопотання сторони захисту, - не є підставою для відводу прокурора. При цьому, до суду не було надано підтверджень про те, що будь-які клопотання, які були б подані стороною захисту прокурору, проігноровані ним, чи відмовлено у їх задоволенні, а в подальшому така відмова визнана незаконною (протиправною). У разі незгоди із прийнятим рішенням, сторона захисту вправі звернутися до слідчого судді, який наділений повноваженнями щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні, із скаргою в порядку та строки, що передбачені ст.ст. 303, 304 КПК України.

Також слід зазначити, що під час розгляду справи за заявою про відвід, учасниками справи повідомлено, що прокурор ОСОБА_3 на допити ОСОБА_7 не викликав, повістки йому не направляв, слідчих дій із ОСОБА_7 не проводив і участі в них не брав. Доводи заявника про те, що прокурор давав незаконні вказівки слідчому, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Повноваження прокурора визначені, зокрема у статті 36 КПК України. Згідно із ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Так, обставини, на які посилається заявник (сторона захисту) у своїй заяві та в судовому засіданні, не доводять упередженості та зацікавленості прокурора. В разі, якщо заявник вважає, що в діях прокурора є ознаки дисциплінарного проступку чи кримінального правопорушення, він вправі звертатися із відповідними зверненнями у порядку та спосіб, що визначені діючим законодавством.

За таких обставин, заявлений відвід не підлягає до задоволення, оскільки є безпідставний. Заявником не наведено аргументів, за яких можливо прийти до висновку, що подальше здійснення процесуального керівництва прокурором ОСОБА_3 , може призвести до ймовірності ухвалення незаконних, необґрунтованих та несправедливих рішень, зокрема й за результатами завершення досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_7 . На думку слідчого судді, вказані заявником обставини являються його суб?єктивною думкою і не є такими, що викликають сумнів в неупередженості прокурора чи його зацікавленості у результатах досудового розслідування.

Слід зазначити, що сам по собі факт відведення від досудового розслідування слідчого ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_8 , відповідно до ухвал слідчих суддів, не дає підстав для безумовного відведення й прокурора ОСОБА_3 , оскільки прийняття такого рішення ґрунтується на індивідуальному підході щодо кожного учасника кримінального провадження, його поведінки, обставин та підстав.

За таких обставин, підстави для задоволення відводу прокурору ОСОБА_3 , відсутні.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 77, 80, 372, 376 КПК України слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_3 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1