Суддя ОСОБА_1
Справа № 645/2/19
Провадження № 1-кп/644/425/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів : головуючого - судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002432 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України та ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002432 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України та ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України, щодо яких застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, продовжені Ухвалами суду.

В судовому засіданні судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, бо судове провадження не завершене до його спливу, судовий розгляд розпочато 20.02.2019 року.

Прокурором заявлено про необхідність продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, застосованих до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , бо судовий розгляд не заверешено, ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні саме такого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні не зменшилися, є доцільним тримання обвинувачених під вартою й на далі, бо вони можуть продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, перешкоджати встановленню істини, ухилитися від суду, необхідно врахувати тяжкість інкримінованих злочинів та можливе покарання, на думку прокурора, такі запобіжні заходи є такими, що на даний час ефективно забезпечують належну процесуальну поведінку обвинувачених та більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити кримінальне провадження, бо під загрозою тяжкості покарання обвинувачені можуть переховуватися від суду.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора, вважав за необхідне продовжити застосовані до обвинувачених запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

Сторона захисту заперечувала проти доводів прокурора про необхідність продовження раніш застосованих запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у зв`язку з тими обставинами, що на думку захисту, прокурором не надано доказів винуватості обвинувачених, зазначені прокурором ризики відсутні, адвокат ОСОБА_11 просив скасувати запобіжний захід щодо його підзахисного, адвокат ОСОБА_9 змінити запобіжний захід щодо його підзахисного на домашній арешт, письмових клопотань в порядку ст. 331 КПК України не надали.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, враховуючи думку прокурора та представника потерпілого щодо необхідності продовження запобіжних заходів, застосованих у даному кримінальному провадженні обвинуваченим, суд знаходить обґрунтування прокурора та згодного з його позицією представника потерпілого з вказаного питання таким, що доводить ті обставини, що на цей час, заявлені ризики, що враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та виправдовують тримання зазначених осіб під вартою, а викладені посилання захисту щодо здатності забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжним заходом у виді домашнього арешту, та щодо необхідності скасування обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу - не доводять відсутності ризиків на цей час, які враховані при застосуванні саме таких запобіжних заходів щодо обвинувачених, а базуються на припущеннях захисників щодо ймовірної належної процесуальної поведінки обвинувачених в разі зміни та скасування щодо останніх запобіжних заходів, жодним чином не спростовуючи доцільності тримання вказаних осіб під вартою на цей час у зв`язку, як на їх думку, з недоведеністю вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих ним кримінальних правопорушень, письмові обґрунтування відсутні .

На даний час визначається доцільність збереження застосованих запобіжних заходів, які убезпечать судовий розгляд від ризику неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, яка може зашкодити ефективному та своєчасному розгляду вказаного обвинувачення, при цьому враховує, що стадія з`ясування обставин та перевірки їх доказами ще не завершена.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Викладені стороною обвинувачення обставини інкримінованих злочинів свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про осіб обвинувачених, які не працюють та не мають міцних соціальних зв`язків, спростовують доводи сторони захисту про недоведеність та необґрунтованість ризиків, передбачених ч.І ст.177 КПК України.
Таким чином, дослідивши аргументи сторін, представника потерпілого, суд прийшов до висновку про те, що побоюючись відповідальності за скоєне, обвинувачені можуть спробувати ухилитися від суду, вплинути на його хід чи спробувати продовжити свою злочинну діяльність, що виключає можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо вказаних осіб та скасування існуючих. Доводи сторони захисту щодо можливості зміни запобіжних заходів щодо обвинувачених не спростовують доводів сторони обвинувачення та представника потерпілого щодо необхідності продовження існуючих запобіжників й не є тими аргументами, що виключають настання вказаних обставин вразі зміни або скасування запобіжних заходів даного кримінального провадження.
Суд приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13. 06. 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.І ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення. Та, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судовому засіданні, в якому й перевіряється вагомість наявних доказів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.331, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Запобіжні заходи щодо обвинувачених :

у вигляді тримання під вартою, застосований 13.10.2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 26 .06. 2020 року включно;

у вигляді тримання під вартою, застосований 13.10.2018 року щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - продовжити до 26 .06. 2020 року включно .

Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: