Номер провадження № 1-кп/243/364/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» квітня 2020 року колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

- прокурора ОСОБА_5

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001749 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29 серпня 2019 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області 20 грудня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

20 грудня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження № 0001749 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29 серпня 2019 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч. 1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні прокурор заявив Клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання», посилаючись на те, що відповідно до листа Генерального прокурора № 18/2 -14 вих -20 від 10 квітня 2020 року у зв`язку із домовленостями між Україною та Російською Федерацією планується одночасне звільнення осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів і кримінальні провадження стосовно яких розглядаються судами України, а також військовополонених українських військовослужбовців та заручників, які утримуються на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей.

Вказаним Листом також доручено ініціювання перед судами питання щодо зміни запобіжних заходів щодо обвинувачених на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_6 перебуває у списках на обмін та підлягає обміну.

Обвинуваченим ОСОБА_6 виявлено бажання та надана добровільна згода бути звільненим для подальшого переміщення на тимчасово непідконтрольну органам державної влади України територію в рамках вищевказаних домовленостей.

Разом з цим, продовжує існувати ризик, того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, тому слід змінити запобіжний захід «тримання під вартою» на запобіжний захід «особисте зобов`язання», поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового розгляду справи, перевіривши матеріали кримінального провадження, судова колегія приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, судова колегія відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод і з цього моменту Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Згідно з частиною 1 та 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки передбачені ст. 194 КПК України. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, часу проведеного обвинуваченим під вартою, колегія суддів дійшла висновку, що Клопотання прокурора слід задовольнити, з метою запобігання ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слід змінити запобіжний захід обвинуваченому з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання» на два місяці з 14 квітня 2020 року по 12 червня 2020 року включно, поклавши на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Обвинуваченого ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 331, 369-372, 395 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання» задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Горлівка Донецької області змінити запобіжний захід з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання» на строк два місяці з 14 квітня 2020 року по 14 червня 2020 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали - до 14 червня 2020 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_8 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому, направити Начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала про зміну запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3