ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/8976/20 (1-кс/953/4542/20) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1224/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002060 від 05.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002060 від 05.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
Стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), на 60 днів до 03 серпня 2020 року, без визначення застави.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_9 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом першої інстанції не повністю досліджені обставини, дослідження яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а прокурором та слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має непрацездатну матір, одружений, має неповнолітню дитину сина 2004 р.н., працює, як фізична особа підприємець, має місце реєстрації та постійного проживання у м. Харкові.
08.07.2020 до суду апеляційної інстанції надійшла заява від захисника ОСОБА_9 , в якій зазначено про те, що наказом Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Луганській та Харківській областях 01.07.2020 припинені її повноваження з надання вторинної правової допомоги підозрюваному ОСОБА_8 , що виключає її участь у судовому засіданні.
Згідно договору про надання правової допомоги від 24.06.2020 захист підозрюваного ОСОБА_8 здійснює адвокат ОСОБА_7 , який з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Київського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002060 від 05.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

05.06.2020 в порядку ст. 208 КПК України було ОСОБА_11 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України.
06.06.2020 слідчий поліції ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Київськогорайонного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 3 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_11 підозрюється у скоєнні умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
Слідчий вважав, що станом на цей час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики того, по підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. Тим фактом, що ОСОБА_11 вчинив зухвалий злочин проти авторитету органів органів державної влади, та в подальшому може продовжити свою злочинну діяльність, спонукати до вчинення аналогічних злочинів інших осіб. Тим, що ОСОБА_11 довгий час не проживає за адресою реєстрації, не має стійких соціальних зв`язків, зв`язок із родиною не підтримує. Крім того, ОСОБА_11 може незаконно вплинути на свідків та експертів у кримінальному провадженні з метою надання необхідних йому показань в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України
Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання, а саме: показаннями свідків, пред`явленням для впізнання ОСОБА_11 свідкам та потерпілому; протоколом затримання ОСОБА_11 в порядку ст. 208 КПК України; довідкою КНП «МКЛ №14 ім.

проф. Л.Л. Гіршмана» ХМР,
Враховуючи тяжкість покарання за скоєний ОСОБА_11 злочин та особу підозрюваного, слідчий вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2020 року задоволено вказане клопотання слідчого та обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), на 60 днів до 03.08.2020, без визначення застави.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_11 , слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_11 підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає встановленими існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України вважав, що прокурором в судовому засіданні доведено не було.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: дані про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_11 носять характер злочину середньої тяжкості, вчиненого проти авторитету органів державної влади .
Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленою йому підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у злочині, вчиненому відносно життя та здоров`я фізичної особи, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень слідчого та підозрюваного, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальноїсправи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
Також судова колегія вважає слушними висновки суду про те, що слідчим та прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження встановлені ризики, передбачені ч.І ст. 177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у ОСОБА_8 судимостей та наявність у нього непрацездатної матері, а також того, що він одружений, має неповнолітню дитину сина 2004 р.н., працює, як фізична особа підприємець, має місце реєстрації та постійного проживання у м. Харкові, не спростовує та не мінімізує наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості на цей час застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді