№ 207/2324/17
№ 1-кс/207/590/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про самовідвід судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 000594 від 28.04.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадження судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_1 надійшла заява захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 , в якій він посилається на те, що в провадженні судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровській області ОСОБА_6 знаходяться матеріали кримінального провадження № 000594 від 28.04.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України. Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику. Вказані вимоги процесуальним керівником не виконані, до обвинувального акту не додано розписку про отримання підозрюваним та його захисником копії обвинувального акту. Вказаний факт порушення процесуальних прав ОСОБА_5 достовірно відомий судді ОСОБА_6 ознак суддею розпочато стадію судового розгляду обвинувачення по суті. На його думку судовий розгляд не буде відповідати гарантіям справедливого суду.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 . Суд пояснив, що на стадії досудового розслідування обвинувачений та його захисник відмовились від отримання обвинувального акту, про що було складено відповідний протокол. В судовому засіданні обвинуваченому було вручено обвинувальний акт, а вже після того призначено судове засідання. Захисник неодноразово заявляв на протязі розгляду кримінального провадженні судді ОСОБА_6 відвід, вважає що, захисник зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, та просив відмовити у відводі судді ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Разом з цим, ч. 1 ст. 81 КПК України встановлено, що уразі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Суд враховує, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року констатовано, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. 3 огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».
Також, згідно з п. 5.2. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, при виконанні своїх судових обов`язків суддя не повинен словами чи поведінкою демонструвати прихильність чи упередженість до будь-якої особи чи групи осіб, керуючись причинами, що не стосуються справи.
Аналіз наведених норм права, міжнародних стандартів, судової практики, яка є джерелом права та співставлення їх з встановленими обставинами, посиланнями та твердженнями захисника, викладеними у заяві про відвід, дають підстави вважати, що його доводи не доводять наявність упередженості головуючого у кримінальному провадженні судді. Оцінка певних процесуальних дій та рішень головуючого судді може бути надана виключно у встановленому процесуальному порядку судом вищої інстанції.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що заявлений відвід не містить об`єктивних даних, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України.
За таких обставин у задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заявлений захисником ОСОБА_4 відвід судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - відхилити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1