Справа № 379/1482/18
У Х В А Л А

24 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000431 від 15.09.2018 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Проведення судового засідання за відсутності потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні не можливе, у зв`язку з чим судовий розгляд кримінального провадження необхідно відкласти на іншу дату.

В зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілого ОСОБА_6 та свідків, судовий розгляд необхідно відкласти на іншу дату.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 ., який закінчується 28.12.2019 р. на 60 днів з тих підстав, що на даний час продовжують існувати ризики та обставини, які існували при застосуванні та продовженні запобіжного заходу .

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, з приводу заявлених клопотань, дослідивши наданні матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора обгрунтоване та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 28.12.2019 р..

На даний час ризики, передбачені п. п. 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та обставини, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на даний час не змінилися та продовжують існувати.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому злочину, дані про його особу, те, що відповідно до ч.3 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризики та обставини відповідно до ст.ст.177,178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, на сьогодні не зменшилися.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_3 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_3 повинен бути продовжений на 60 днів.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження суду не надавалися.

На даній стадії процесу судом не допиті свідки та не досліджені матеріали провадження.

Зважаючи на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про зміну застосованого щодо останнього запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, не підлягає задоволенню.

Статтею 183 КПК України визначено, що в разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави. Вказаний припис закону говорить про те, що застава в даному випадку не є самостійним запобіжним заходом, а є альтернативою, якою має право скористатися особа при обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою. КПК України передбачено строк можливості внесення застави протягом строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, якою розмір застави визначено.

Крім того, суд звертає увагу, що Законом визначено те, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. ( ст. 202 КПК України).

Згідно із приписами ст. 331 КПК України, суд під час судового розгляду може прийняти рішення про зміну застосованого запобіжного заходу або продовжити його дію.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 315 КПК України,суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів - по 21 лютого 2020 року включно, утримуючи в державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Залишити без змін запобіжний західу вигляді застави обраний ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 р. відносно ОСОБА_3 .

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого щодо останнього запобіжного заходу на інший - відмовити.

Судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України відкласти до 27 січня 2020 року до 10 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1