УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2019 Справа №607/29257/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186, ч.2 ст. 186 КК України, в кримінальному провадженні №0002970,-

ВСТАНОВИВ:
18 грудня 2019 року слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням. Його обґрунтовує тим, що ним здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002970 від 10 жовтня 2019 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна грабіж, а також відкрите викрадення чужого майна грабіж, вчинений повторно. Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає наявними підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час з покладенням на нього ряду обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК, а саме: прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не покидати приміщення квартири АДРЕСА_2 в період часу з 22:00 год. по 06:00 год.; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування України, оскільки він об`єктивно підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а також існують ризики того, що він може переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України, надані підозрюваному 17 грудня 2019 року.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що вважає клопотання обґрунтованим. Послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які вказує слідчий, запобігти яким більш м`який запобіжний захід неспроможний.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання не заперечили.

Вивчивши клопотання, заслухавши думки учасників, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002970, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України. (далі Кримінальне провадження)

В рамках цього кримінального провадження вказаним слідчим, за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , 29 листопада 2019 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України за наступних обставин (суть кримінальних правопорушень), 07 жовтня 2019 року, приблизно о 15 год. 27 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Сім - 23», що по вул. Тарнавського, 2а, в м. Тернополі, реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, у присутності працівника магазину, яка не усвідомлювала злочинний характер дій ОСОБА_4 , та протиправність діяння під приводом покупки товарно-матеріальних цінностей, поклала на торговий прилавок пляшку горілки торгівельної марки «Хлібний Дар» ємкістю 0,5 л., вартістю 81,66 грн., котру в подальшому він забрав та, не розрахувавшись, попрямував до виходу з приміщення супермаркету. На вимогу працівника магазину зупинитись не відреагував. Крім цього, 08 жовтня 2019 року, приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Сім - 23», що по проспекту Злуки, 37, в м. Тернополі та реалізуючи свій умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, у присутності працівника магазину, яка не усвідомлювала злочинний характер його дій та протиправність діяння, під приводом покупки товарно-матеріальних цінностей, поклала на торговий прилавок пляшку горілки торгівельної марки «Хлібний Дар», ємкістю 0,5 л., вартістю 81,66 грн., та пачку сигарет «Blue» торгівельної марки «Winston», вартістю 42,60 грн. В подальшому ОСОБА_4 , взяв вказані товари з прилавку та, не розрахувавшись, попрямував до виходу з приміщення супермаркету. На вимогу працівника магазину зупинитись, ОСОБА_4 не відреагував. Також, 10 жовтня 2019 року, приблизно о 17 год. 50 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Колобок», що по вул. Фабрична, 2 в м. Тернополі та реалізуючи слій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, у присутності працівника магазину, яка не усвідомлювала злочинний характер дій ОСОБА_4 , та протиправність діяння, під приводом покупки товарно-матеріальних цінностей, поклала на торговий прилавок пляшку горілки «Класична» торгівельної марки «Хлібний Дар», ємкістю 0,5 л., вартістю 89,60 грн., та пачку сигарет «Blue» торгівельної марки «Winston», вартістю 42,60 грн. В подальшому ОСОБА_4 , забравши вказані товари з прилавку, не розрахувавшись, попрямував до виходу з приміщення магазину. На вимогу працівника магазину зупинитись, ОСОБА_4 не відреагував.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до частини 5 ст. 9 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильності кваліфікації, а лише перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що стороною обвинувачення до клопотання додано докази, котрі навіть в сторонньої людини викликають відчуття того, що підозра є розумною.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певними злочинами. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення. Саме такий підхід застосовує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях в справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України.

Щодо ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Сторона обвинувачення посилається на наявність чотирьох ризиків, котрі виправдовують мету запропонованого нею запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (пункт 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні (пункт 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (пункт 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (пункт 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Надавши правову оцінку таким доводам, через призму фактичних обставин справи та поданих доказів, слідчий суддя вважає їх обґрунтованими з наступних міркувань.

Наявність обґрунтованих ризиків, вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування підтверджується, тим, що він підозрюється у вчиненні злочинів проти власності, за найтяжчий з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Суворість покарання є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, адже усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.

Також об`єктивним є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у Кримінальному провадженні, і полягає у процедурі отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст.. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на свідків та потерпілих існує, позаяк Кримінальне провадження перебуває на початковому етапі і збір доказів, ще не завершено. Момент безпосереднього отримання судом свідчень від вказаних осіб та дослідження їх судом ще не настав.

Щодо ризику вважати, що ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, до його існування підводять дані про самого підозрюваного, котрий на даний час ніде не працює та не навчається, немає джерела доходу.

Підставним є також ризик вважати, що ОСОБА_4 , може перешкоджати Кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вищезазначені ризики, у комплексі свідчать про виправданість застосування до ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою.

Більш м`який запобіжних захід буде неспроможний їх нівелювати, а тому його застосування є недоцільним.

Окрім цього, відповідно до частини 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, піддає оцінці тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , а це позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, дані про особу підозрюваного.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою; не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з 21 грудня 2019 року до 19 лютого 2020 року в нічний час у період доби з 22 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. ранку; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Клопотання задовільнити.

ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , на строк два місяці з 21 грудня 2019 року до 19 лютого 2020 року в нічний час у період доби з 22 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. ранку.

На ОСОБА_4 покласти обов`язки, на строк два місяці з 21 грудня 2019 року до 19 лютого 2020 року: прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою; не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з 21 грудня 2019 року до 19 лютого 2020 року в нічний час у період доби з 22 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. ранку; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу - 19 лютого 2020 року і по закінченню цього строку запобіжний захід вважається скасованим.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання. Орган Національної поліції зобов`язаний поставити на облік підозрюваного і повідомити про це слідчому у кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно вручити учасникам.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1