Справа № 135/286/20 Провадження №11-сс/801/241/2020
Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

представника ТОВ «ВІКІТАН»: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000002 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.03.2020, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 03.01.2020 №0000002.

встановив:
Слідчий суддя після розгляду клопотання слідчого про арешт майна, належного ТОВ «ВІКІТАН» відмовив в його задоволенні, посилаючись, що клопотання було подано всупереч вимог статті 98, частини 2 статті 170 КПК України.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою задовільнити подане клопотання слідчого про накладення арешту на майно ТОВ «ВІКІТАН», призначене для торгівлі газом.

Свої доводи прокурор обґрунтував тим, що ТОВ «ВІКІТАН» веде господарську діяльність займається торгівлею газом «пропан» не за тією адресою, яка вказана в дозволі управління Держпраці.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; заперечення представника ТОВ «ВІКІТАН» проти її задоволення; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про залишення без змін судового рішення із наступних підстав.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні осіб, які несуть цивільно-правові обов`язки, що випливають з факту вчинення злочину, можливості користуватись, розпоряджатись чи відчужувати певне його майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або задоволення цивільного позову.

Арешт може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Арешт майна допускається у конкретно перерахованих випадках, перелічених в частині 2 статті 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку накладення арешту майна, з метою забезпечення його, як речового доказу, слід дотримуватись вимог, що таке майно відповідає критеріям передбаченим статтею 98 КПК України тобто, воно має бути визнано речовим доказом.

Відповідно до норм статті 98 КПК України для цього необхідно встановити, що було вчинене кримінальне правопорушення, а речові докази були знаряддям його вчинення, зберегли на собі сліди, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально-правових дій, набуті в результаті скоєного злочину або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, слідчий суддя вірно визнав, що в клопотанні слідчого не лише не зазначена мета накладення арешту на майно, а і не залучено, всупереч пункту 4 частини 2 статті 171 КПК України матеріалів, якими слідчий обґрунтував свої доводи, зокрема, не залучено постанови про визнання майна ТОВ «ВІКІТАН» речовими доказами.

При тому, що до ЄРДР прокурором внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину за частиною 1 статті 273 КК України, посилання у апеляційній скарзі, що юридична адреса місцезнаходження ТОВ «ВІКІТАН» не відповідає адресі, вказаній в дозволі управління Держпраці у Вінницькій області №233.19.05, не є підставою до скасування ухвали слідчого судді.

Представник ТОВ «ВІКІТАН» повідомив, що при написанні адреси була допущена технічна помилка де замість знака «/» помилково вказана цифра «1», що не впливає на суть прийнятого рішення.

Крім того, із наданих матеріалів кримінального провадження та пояснень державного обвинувача не вбачається, що існують будь-які висновки, що в роботі автогазової заправки ТОВ «ВІКІТАН» на час внесення відомостей до ЄРДР та розгляду клопотання в суді були виявлені такі порушення правил безпеки, які обов`язкові для їх дотримання та створили загрозу загибелі людей чи за яких могли настати інші тяжкі наслідки або могли заподіяти шкоду здоров`ю потерпілих.

За таких обставин підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора судова колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.03.2020 про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за частиною 1 статті 273 КК України 03.01.2020 за №0000002 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4