ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/591/20 Справа № 201/3542/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, працюючого охоронцем у торгівельному центрі «Вина мира», із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 .
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань № 4 строком на 60 днів, тобто до 11 червня 2020 року.

Встановлено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_7 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 42 040 гривень, ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти зобов`язано його прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження, а також покладено на останнього обов`язки: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні;

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що вбачається з протоколу огляду місця події від 13.04.2020 року, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 14.04.2020 року, який дав логічні та послідовні покази щодо обставин вчинення злочину, протоколу допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і сукупність цих доказів не викликає сумніву у можливій причетності підозрюваного до інкримінованого йому злочину.

Підозрюваний раніше судимий, в тому числі за злочин проти власності, не одружений, являється підозрюваним у аналогічному злочині в іншому кримінальному провадженні, має постійне місце проживання та роботи, хоча й не має тісних соціальних зв`язків, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, вчинення іншого злочину.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд врахував дані про особу підозрюваного, види ризиків які встановлено, тяжкість злочину в якому він підозрюється та обставини цього злочину, та вважав, що підозрюваний в даний час несе в собі певну небезпеку для суспільства, що з урахуванням вищеописаних обставин свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі:
- адвокат ОСОБА_8 просить дану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На думку адвоката, підозрюваний ОСОБА_7 не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.
Також зазначає, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні малолітню дитину, дружину, має офіційне місце роботи та є єдиним годувальником в сім`ї, тобто має міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо підозрюваного ОСОБА_7 суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування вказаного запобіжного заходу.
Так, судом першої інстанції встановлено, що на даний час існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого злочину.
Апеляційний суд, перевіряючи доводи захисту щодо існування вказаного ризику, вважає, що він доведений і реально існує, оскільки ОСОБА_7 , раніше судимий, у тому числі за злочини проти власності, є підозрюваним у аналогічному злочині в іншому кримінальному провадженні, у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.
Тому вказаний ризик є реальним, і йому неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_7 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи підозрюваного про відсутність наведеного вище ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними.
Були суду відомі і ті дані, на які є посилання в апеляційній скарзі, та які були враховані при застосуванні запобіжного заходу.
Існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують перебування підозрюваного під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяня, які інкримінується підозрюваному, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного зазначеного виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Суттєвих порушень вимог матеріального та процесуального Закону, колегією суддів під час апеляційного перегляду, не виявлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4