Провадження №1-кп/748/45/20
Єдиний Унікальний № 751/8937/18
У Х В А Л А
10 липня 2020 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суду Чернігівської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглядаючи кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Чернігівського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою суду від 16 березня 2020 року призначено комісійну судово- медичну експертизу стосовно смерті ОСОБА_8 , яка виконується Головним бюро судово- медичних експертиз МОЗ України. На час розгляду клопотання експертиза не проведена.

Обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою. Строк запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчується 11 серпня 2020 року.

Відповідно до частини третьої ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до частини четвертої цієї ж статті до спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 діб, оскільки ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не відпали, обвинувачений може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які є його товаришами, скоїти інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечувавли проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому, заявили клопотання про скасування запобіжного заходу та звільнення обвинуваченого з-під варти. Клопотання обгрунтовують тим, що ризики, які слугували підставою для обрання цього запобіжного заходу ОСОБА_6 по мірі розгляду справи зменшуються, судом допитані потерпіла та свідки у даному кримінальному провадженні, тримання обвинуваченого під вартою пов`язується з необхідністю проведення експертизи по справі, обвинувачений близько двох років утримується під вартою.

Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, враховуючи вік обвинувачеого, стан його здоров`я, відсутність медичних протипоказань до тримання під вартою, міцність соціальних зв`язків, зважаючи на те, що існує реальний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення і можливості обвинуваченого переховатися від суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які проживають на сусідніх вулицях з обвинуваченим, те що розгляд кримінального провадження ще не завершено, комісійна судово- медична експертиза не проведена, колегія суддів дійшла висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який суд не вбачає.

Обговорюючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, а у даній справі від суду.

Отже, при вирішенні питання про можливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлено, що існують ризики, визначені ст.177 КПК України, а тому суд вважає, що у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про скасування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись ст.178, 183, 197, 331, 371-372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Продовжити обвинученому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці до 10 вересня 2020 року( включно), але не більше дня завершення судового провадження.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою відмовити.

Судове засідання відкласти на 09 вересня 2020 року о 09 год. 00 хв.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому для відому та для виконання направити начальнику Чернігівського слідчого ізолятора.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3