У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.02.2020р.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
заявник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.02.2020р. відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст..124 та ч.1 ст.129 КК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Із змісту апеляційної скарги ОСОБА_5 вбачається, що він просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
___________________________________________________________________________

Провадження № 11сс/812/174/20 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_7

Категорія: скарга на ухвалу про Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

відмову у задоволенні скарги на

закриття кримінального провадження

Звертає увагу, що слідчий суддя необгрунтовано відмовив у задоволенні його скарги.
Наголошує, що слідчим під час досудового розслідування безпідставно не було допитано свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Зазначає, що слідчий не з`ясував причини по яким ОСОБА_10 маючи змогу та час, не викликав поліцію, а взявся за зброю та стріляв, а також те, чому останній маючи 2-х ствольну заряджену рушницю не здійснив попереджувальний постріл.
Не погоджується з тим, що слідчий в постанові вказує про те, що він знаходився в балаклаві, а також щодо загрозливих дій з його боку в момент пострілу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
17 грудня 2019 року ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.129 КК України.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 слідчий суддя зазначив про те, що слідчим повно проведено досудове розслідування та надано правильну юридичну оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам, сукупність яких свідчить про наявність достатніх підстав для висновку про закриття кримінального провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, вивчивши надані судом матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.
Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.
Вказані вимоги закону при прийнятті слідчим рішення про закриття кримінального провадження були дотримані в повному обсязі.
Розглядаючи скаргу ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 від 29 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження слідчий суддя додержався передбаченого ст.306 КПК України порядку розгляду скарг даної категорії й у відповідності з вимогами ст.ст.307,372 КПК України постановив вмотивоване рішення, висновки якого відповідають фактичним обставинам та спростовують доводи скаржника про незаконність постанови про закриття кримінального провадження.
Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 07.01.2019 року до чергової частини Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області із Снігурівської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що 07.01.2019 року 0 06:40 до приймального відділення лікарні доставлено ОСОБА_5 з тілесними ушкодженнями у вигляді вогнепального поранення лівої ноги.
Відомості про даний факт 07.01.2019 року внесено до ЄРДР за № 0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст..124 КК України.
30.09.2019 року до вищевказаної чергової частини надійшла заява від ОСОБА_5 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності мешканців м. Снігурівка ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ,, які в ніч з 06.01.2019р. на 07.01.2019р. біля 04 години на території домоволодіння останніх за адресою: АДРЕСА_1 , погрожували заявнику вбивством.
Відомості про даний факт 30 серпня 2019 року внесено до ЄРДР за № 0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та № 0000562, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, об`єднані в одне провадження під № 0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.129 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 07.01.2019 року ОСОБА_5 прикривши обличчя та утримуючи у руці металевий ломик, незаконно проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , яка обладнана запірними пристроями на воротах та вхідній хвіртці, а також охороняється собакою. ОСОБА_5 заздалегідь підготувався до вчинення злочину декілька разів дзвонив у вхідну хвіртку, перевіряючи наявність власників домоволодіння, отруїв собаку, яка знаходилася на території домоволодіння,взяв з собою металевий лом, а також прикрив обличчя хусткою.
ОСОБА_5 будучи викритим господарем будинку ОСОБА_10 не виконав вимоги останнього щодо припинення проникнення в будинок та лягти на землю, намагався наблизитись до ОСОБА_10 , після чого останній здійснив постріл в область передньої лівої гомілки ОСОБА_5 з
гладкоствольної мисливської рушниці модели «Иж-43-Е № НОМЕР_1 , 12 калібру, якою він володів на законних підставах.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що за фактом розбійного нападу на ОСОБА_10 07.01.2019р. до ЄРДР внесено дані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, обвинувачення за яким пред`явлено ОСОБА_5 , складено обвинувальний акт та направлено до суду.

В ході досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_10 , проведена судово-медична експертиза з питань механізму утворення та ступеню тяжкості спричинених ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Також проведено 10.01.2019р. слідчий експеримент за участю ОСОБА_10 , в ході якого проведені заміри відстані, з якої здійснювався постріл з мисливської рушниці, а також зафіксовано положення в момент здійснення пострілу потерпілого та особи, яка намагалась проникнути в будинок, а після викриття направилась в бік потерпілого.

Окрім того, проведено судово-медичну та комісійну-судово-медичну експертизи, згідно з висновками яких у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Також, проведена експертиза зброї (висновок № 34 від 13.02.2019р.), судово-трасологічна експертиза (висновок № № 64 від 21.01.2019р.).

За результатами досудового розслідування старшим слідчим СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000562 від 07 січня 2019 року, за фактом спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України та за фактом погрози вбивством ОСОБА_5 з боку ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на підставі п.1 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Дійшовши вищевканого висновку, слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 в конкретній обстановці, що склалася, а саме спроби ОСОБА_5 проникнути у житло та напад останнього, що був озброєний металевим ломиком, якого утримував у руці та стрімко рухався у напрямку ОСОБА_14 , зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_5 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди життю і здоров`ю як його особисто, так і його дружини, та не мав іншого способу зупинити напад, аніж здійснення пострілу із належної йому мисливської рушниці.
Здійснюючи постріл з рушниці, ОСОБА_10 із урахуванням видимості у нічний час, з метою заподіяння нападнику найменшої шкоди, направив ствол униз, тим самим намагаючись мінізувати ризик травмування життєво важливих органів.
Вказані висновки слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Частиною 2 ст.36 КК України встановлено, що кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органу влади.
За ч. 3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статях 118 та 124 КК.
Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає (ч.5 ст.36 КК України).
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про необхідну оборону» роз`яснено, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент учинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної й достатньої у конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_10 в даній конкретній обстановці вимушений був захищатися від реальної загрози заподіяння шкоди його здоров`ю та його дружини протиправними діями ОСОБА_5 , що виразилось у неодноразовому ціле направленому та невідступному проникненні на територію належного ОСОБА_10 домоволодіння протягом ночі, незважаючи на усвідомлення того, що власники вдома, та він міг бути ними помічений, у зв`язку з чим прикрив обличчя та озброївся металевим ломиком, після чого знову проник на територію двору ОСОБА_10 маючи на меті за будь-що заподіяти йому та його дружині шкоду, при цьому не припинив своїх дій навіть будучи остаточно викритим, а почав рух назустріч ОСОБА_10 , який сприйняв такі дії ОСОБА_5 як реальний напад та застосував зброю, яку мав при собі, не маючи іншої можливості у той момент припинити посягання у інший спосіб.

Отже, слідчий обґрунтовано дійшов висновку, що застосування ОСОБА_10 з метою самозахисту зброї в даній конкретній обстановці, не є перевищенням меж необхідної оборони, оскільки він діяв із метою самозахисту від об`єктивно існуючої загрози суспільно-небезпечного посягання.
Такі дії ОСОБА_10 відповідають вимогам частини першої та частини другої статті 36 КК України щодо права особи на необхідну оборону з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди для припинення цього посягання.

З досліджених апеляційним судом матеріалів кримінального та судового проваджень встановлено, що слідчий суддя дотримався вимог закону, дослідив обставини кримінального провадження, належним чином оцінив зібрані докази, та дійшов обґрунтованого висновку, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтується на оглянутих в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження, а сама постанова слідчого є вмотивованою та її зміст відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді про відсутність підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, є цілком вмотивованими та обґрунтованими, а тому доводи апелянта щодо необґрунтованості оскаржуваного судового рішення, однобічності, неповноти досудового розслідування, ненадання слідчим суддею належної оцінки зібраним доказам та встановленим обставинам, є безпідставними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 , як і для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.129 КК України залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: