Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/761/19
Провадження № 1-кп/490/12/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівка Миколаївського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув неповну середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, наразі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, раніше засуджувався:

-02 червня 2005 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі;

-01 вересня 2005 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України та злочини, за які був засудженим попереднім вироком остаточно - до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-30 січня 2006 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які він був засуджений попередніми вироками остаточно - до 4 років 6 місяців позбавлення волі, був звільнений 13 лютого 2009 року на підставі Закону України "Про амністію"

-22 червня 2010 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України - до 1 року позбавлення волі, був звільнений 31 березня 2011 року по відбуттю строку покарання;

-10 вересня 2012 року - Миколаївським районним судом Миколаївської області - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі;

-06 листопада 2012 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України - до 2 років 6 місяців позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які був засуджений вироком від 10 вересня 2012 року остаточно - до 3 років позбавлення волі;

-17 грудня 2012 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190, частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які був засуджений вироком від 06 листопада 2012 року остаточно - до 4 років позбавлення волі, був звільнений 15 липня 2015 року умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання - 08 місяців 21 день

-06 лютого 2017 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі; судом ухвалювалось про його звільнення від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України, але ухвалою того ж суду від 21 лютого 2018 року він був направлений для відбуття призначеного судом покарання;

а також

-04 березня 2019 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 1 року позбавлення волі, а за сукупністю цього вироку та вироку від 06 лютого 2017 року остаточно - до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

-02 липня 2019 року - Миколаївським апеляційним судом - за частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України - до 1 року трьох місяців позбавлення волі, а за сукупністю цього злочину та злочинів, за які був засудженим вироком від 04 березня 2019 року остаточно - до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

-05 липня 2019 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі, а за сукупністю цього злочину та злочинів, аз які був засуджений вироком від 05 липня 2019 року остаточно - до 2 років 2 місяців позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності та маючи не зняті та не погашені судимості за їх вчинення, вчинив новий злочин проти власності за таких обставин.

25 листопада 2018 року близько 18 години 25 хвилин він, перебуваючи у приміщенні ТОВ "АТБ-Маркет", розташованому у будинку 188 по проспекту Центральному у місті Миколаєві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів належним ОСОБА_7 спортивним велосипедом марки "Azimut M1020" вартістю 1.633,33 грн., який стояв у місці для зберігання особистих речей.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

2. Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений факт викрадення велосипеду з приміщення магазину "АТБ" визнав повністю.

Він зазначив, що на час вчинення крадіжки не мав роботи, оскільки не міг працевлаштуватись через те, що раніше неодноразово засуджувався.

За такого він, побачивши через вхідні двері велосипед, який не був закріпленим, зайшов до магазину, взяв велосипед, виніс його на вулицю, сів на нього та поїхав з місця вчинення злочину.

Як пояснював далі обвинувачений, наступного дня він відніс велосипед до ринку "Колос", де продав його за 1.000 грн., а отриманими у такий спосіб грошима він розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений також зазначив, що у вчиненому кається.

Враховуючи, що наведені покази повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 25 листопада 2018 року кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

За такого суд вважає обставини вчинення ним злочину 25 листопада 2018 року встановленими.

4. З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № 15 від 15 січня 2019 року вбачається, що вартість викраденого ОСОБА_4 25 листопада 2018 року майна становить 1.633 грн. 33 коп.; ця вартість сторонами кримінального провадження, зокрема - захистом - не оспорюється.

5. З залучених до матеріалів кримінального провадження довідки № 28-12122018/48001 та копій вироків Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 листопада 2012 року, Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 грудня 2012 року, Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 лютого 2017 року та від 04 березня 2019 року та Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався:

-02 червня 2005 року - за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України;

-01 вересня 2005 року - за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-30 січня 2006 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-22 червня 2010 року - за частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України;

-10 вересня 2012 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-06 листопада 2012 року - за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України;

-17 грудня 2012 року - за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України;

-06 лютого 2017 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України,

вказані судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

За такого суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання

6. Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує визнання ним своєї винуватості та сприяння ним у досудовому розслідуванні вчиненого ним злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

7. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, захист пропонує врахувати його щире каяття.
Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.
Так, щире каяття, окрім іншого, характеризується, зокрема, тим, що особа жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалась, співчуває потерпілому та демонструє готовність понести заслужене покарання.
В цьому ж випадку обвинувачений, хоча й визнає себе винним за всіма пунктами висунутого йому обвинувачення, тим не менш свою поведінку не засуджує, навпаки, виправдовує її, зокрема, умовами свого життя. До того ж, він вчинив злочин у період, коли здійснювався розгляд кримінального провадження щодо вчинення ним крадіжки 28 вересня 2016 року, про розгляд якого йому було достеменно відомо. Отже, обвинувачений не оцінює свій злочин належним чином та по суті виправдовує його вчинення.
До того ж, позиція обвинуваченого зводиться до визнання своєї провини з тим, щоб отримати якнайменше покарання.
Отже, ознаки, притаманні каяттю, в його діях є відсутніми та його позиція у справі повністю охоплюється визнанням своєї винуватості та сприянням у досудовому розслідуванні та судовому розгляді вчиненого ним злочину.

Обставини, які обятжують покарання

8. Як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України, враховує рецидив вчинення ним злочинів, адже він, будучи засудженим 17 грудня 2012 року, зокрема, за незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів (за частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України) та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за його вчинення, вчинив новий злочин, за який засуджується, зокрема, цим вироком.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

9. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, суд відзначає, що вчинений ним злочин є злочином середнього ступеню тяжкості.

10. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він ані постійного місця проживання, ані місця роботи, ані власної родини, ані інших соціальних зв`язків не має.

Натомість в двадцятирічному віці вперше був засуджений за вчинення злочинів проти власності, з того часу неодноразово засуджувався, зокрема - до покарання, яке необхідно було відбувати реально, при цьому провів у місцях позбавлення волі на момент вчинення цього злочину загалом більше 08 років й 03 місяці, але належних висновків для себе не зробив.

Враховує суд й те, що обвинувачений, маючи сім судимостей, був звільнений від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, але виявлену до нього довіру не виправдав, покладені на нього обов`язки не виконував, більше того, після ухвалення такого вироку вчинив нові злочини проти власності.

Суд відзначає й те, що з 25 березня 2005 року обвинувачений перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом "РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності".

Суд також враховує, що на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні обвинувачений не перебуває.

Наведене доводить, що в цьому випадку вчинення злочину ОСОБА_4 є наслідком свідомо обраного ним способу життя, який він не бажає змінювати попри застосовувані відносно нього заходи впливу.

Призначення покарання

11. В зв`язку з наведеним суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

При цьому суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального Кодексу України метою покарання є, зокрема, запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

З огляду на таке, а також - на те, що вчинення цього злочину є природним проявом свідомо обраного обвинуваченим способу життя, який той не бажає змінювати, суд, з урахуванням обставин справи, вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, та саме таке покарання буде необхідним та достатнім для досягнення мети покарання.

12. Після вчинення злочину, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він був засуджений вирокмо Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 липня 2019 року.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України, за такого йому, слід призначити остаточне покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначенны покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні пр його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

З огляду на таке, суд враховує, що усі злочини, що входять у сукупність, в цьому випадку є наслідками обраного обвинуваченим способу життя. З огляду на таке суд вважає, що в цьому випадку остаточне покарання йому слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим.

Таким чином обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

13. Сторони просили про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, але - у меншому розмірі.

Але запропонований сторонами розмір покарання є неприйнятним, адже не повною мірою враховує те, що вчинений обвинуваченим злочин є наслідком свідомо обраного ним способу життя, а також - ставлення обвинуваченого до скоєного.

Обвинувачений у суді стверджував, що переглянув своє ставлення до життя та бажає його виправити.

Але ці посилання обвинуваченого не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже раніше обвинувачений не виправдав довіру, що була виявлена до нього із боку суспільства, та належних висновків для себе від такого не зробив.

Порядок обчислення строку відбуття покарання

14. Строк відбуття покарання обвинуваченому слід обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

15. При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання обвинуваченому слід зарахувати покарання, відбуте ним частково за попередніми вироками, а саме - період з 11 грудня 2018 року до моменту надбання чинності цим вироком.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

16. Під час досудового розслідування для з`ясування вартості викраденого майна Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром була проведена товарознавча експертиза, на проведення якої було витрачено 1.144 грн..
Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці витрати слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цього злочину та злочинів, за які ОСОБА_4 є засудженим вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 липня 2019 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.
Строк відбуття покарання обвинуваченим рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, покарання, частково відбуте ним за попередніми вироками, а саме - період з 11 грудня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком.

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 1.144 грн. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =

02.06.2020