Справа № 297/708/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2020 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Берегове обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000103 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_6 заявлено скаргу в порядку ст.. 206 КПК України, клопотання про виклик свідків та про повернення прокурору обвинувального акту, посилаючись на обставини викладених у клопотаннях.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали вищевказані клопотання та скаргу.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотань та скарги захисника ОСОБА_6 , посилаючись на обставини викладені в запереченні.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

За змістом положень статей 110, 290, 291 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування, складається слідчим та затверджується прокурором після повідомлення підозрюваного та захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Завданням підготовчого провадження є перевірка наявності підстав для призначення судового розгляду, в якому суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність правових підстав для прийняття судових рішень, передбачених частиною третьою статті 314 КПК України.

Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК, суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням статті 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору суд вважає необгрунтованим і недоведеним. Судом встановлено, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, сформульовано обвинувачення, зазначена кваліфікація, вказано час, місце вчинення правопорушення. Що стосується наявності чи відсутності доказів на підтвердження доведеності тих чи інших обставин справи, суд у підготовчому засіданні не досліджує дані питання.

Також судом встановлено, що даний обвинувальний акт у відповідності до вимог ст. 291 КПК України після складання був належним чином затверджений прокурором у кримінальному провадженні, який призначений у даному кримінальному провадженні відповідно до вимог статті 37 КПК України.

Крім цього, вимога адвоката ОСОБА_6 щодо необхідності скріплення підпису прокурора печаткою у кримінальному провадженні на обвинувальному акті при його затвердженні, є не обґрунтованою та безпідставною, оскільки не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, дослідивши обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд прийшов до висновків, що такий відповідає вимогам визначеним статтею 291 КПК України.

Слід зазначити що винуватість чи невинуватість обвинувачених у інкримінованому їм злочині, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України буде вирішуватися суддею за наслідками судового розгляду даного обвинувального акту при ухваленні відповідного вироку, а не при складанні слідчим чи прокурором обвинувального акту, що повністю відповідає вимогам статті 17 КПК України, а сама принципу невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Також, вимога адвоката ОСОБА_6 щодо необхідності скріплення підпису прокурора у кримінальному провадженні на обвинувальному акті при його затвердженні не відповідає жодній вимозі Кримінального процесуального кодексу України.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав про задоволення клопотання захисника Мелай про повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_6 у порядку ст. 206 КПК України подано скаргу у якій останній просить постановити ухвалу, якою визнати незаконним затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 в період з 23 год. 45 хв. 07.02.2020 по 06 год. 05 хв. 08.02.2020 року службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, як вбачається з змісту ст. 206 КПК України вказана норма регламентує повноваження слідчого судді відповідного суду щодо контролю за забезпеченням прав і свобод особи, яка тримається під вартою.

Вищевказана норма процесуального закону, не передбачає розгляд і порядок розгляду судом на підготовчому судовому розгляді скарги щодо можливих порушень прав особи, яка тримається під вартою на стадії досудового розслідування, а стосується стадії досудового розслідування і скарги розглядаються слідчим суддею.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що скаргу в порядку ст. 206 КПК слід залишити без задоволення, оскільки не підлягає розгляду під час судового розгляду.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_6 про виклик до суду осіб, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , суд вважає таким, що відповідає положенням ст. 22 КПК України, а тому його слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 135-137, 206, 219, 314, 315, 376 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та в скарзі в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.
Клопотання про виклик в судове засіданні свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 - задовольнити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1