Справа № 464/6190/19
пр.№ 1-кп/464/113/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/6190/19, внесене 23.10.19. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002858, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, українця, громадянина України, з вищою освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, має малолітнього сина, не працюючого, згідно із ст.89 КК України судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурори ОСОБА_4 ,

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ;
учасник провадження представник потерпілого ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» ОСОБА_5 (подав заяву про розгляд справи у його відсутності з застосуванням ч.3 ст.349 КПК України та покладенням на розсуд суду щодо призначення покарання), -

з участю прокурора та обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 26 вересня 2019 року о 17.30 год. з прилавку торгової зали ТЦ № 37 ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» по вул.Дж.Вашингтона,8 «г» в м.Львові з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав, не здійснивши проплату та винісши з приміщення торгового центру, майно ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна», а саме - чотири блоки сигарет «Парламент супер слім» вартістю 404,41 грн. за блок, а всього майна потерпілого на загальну суму 1617,64 грн., чим завдав останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні крадіжки чотирьох блоків сигарет «Парламент супер слім» з прилавку торгової зали ТЦ № 37 ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» по вул.Дж.Вашингтона,8 «г» в м.Львові визнав повністю, щиро покаявся та дав суду наступні показання. На протязі останніх п`яти років ніде офіційно не працює, у власності нічого не має. Займається підробітками, яких ледь вистачає на сплату аліментів на утримання малолітнього сина, який проживає з колишньою дружиною. З відчаю, що не може працевлаштуватись, та через відсутність засобів для існування, вирішив вчинити крадіжку з торгового центру 4 блоків сигарет. Викрадене виніс з торгового центру, не оплативши, а в подальшому продав за 1000 чи 1200 грн., точно не пригадує, які витратив на продукти харчування. У вчиненому щиро розкаюється, йому соромно за вчинене і засуджує свій ганебний вчинок. Просить суд врахувати, що під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину та суворо не карати, надавши можливість виправитись.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються (з урахуванням поданої представником потерпілого заяви), а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, за винятком щодо наявності кваліфікуючої ознаки «повторність» з урахуванням обставин справи, де у суду виникли сумніви, а саме:
даних вимоги УІТ ГУ НП України у Львівській області, за якою обвинувачений двічі засуджувався у 2014 та 2015 роках вироками судів із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн., які сплачені, покарання відбуті, та судимість погашена відповідно до ст.89 КК України, про що ствердила і прокурор у судовому засіданні;
даних обвинувального акта, внесеного до ЄРДР № 0001535, у кримінальному провадженні № 463/7818/19 відносно ОСОБА_3 та даних по його розгляду з ЕДРСР та сайту Личаківського районного суду м.Львова по його призначенню до розгляду на 16.06.20., що свідчить про відсутність остаточного судового рішення у даному кримінальному провадженні.

Суд дійшов до переконання про наявність в діяннях обвинуваченого у даному випадку ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з урахуванням наступного.

Відповідно до частин першої та другої ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості; судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.
Попередні судимості у обвинуваченого погашені.
Наявність щодо обвинуваченого іншого кримінального провадження, в якому судове рішення ще не прийняте, не дає підстав для кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України, оскільки відповідно до положень ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відтак дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з частини 2 на частину 1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості проти власності, особу обвинуваченого, який згідно із ст.89 КК України судимості не має, не працює, неодружений, має малолтінього сина, на утримання якого сплачує аліменти, за якими має заборгованість; має постійне місце проживання, за яким мешкає з матір*ю, та соціальні зв*язки; під наглядом в нарко- чи психоневрологічному диспансерах не перебуває, не відшкодував заподіяну шкоду; щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину під час досудового та судового слідства, усвідомив вчинене та засуджує таке, що є обставинами, які пом*якшують покарання; обтяжуючих не встановлено, та приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, - за ч.1 ст.185 КК України позбавлення волі на строк один рік. Саме такий вид покарання, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, та розмір покарання (один рік) з урахуванням, що обвинувачений тривалий час не працює, постійного доходу не має, у його власності нічого не перебуває, має заборгованість по аліментах, є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного, який все ж таки відбув покарання за попередніми вироками, усвідомив свою провину, засуджує свій ганебний вчинок та щиро кається, думки потерпілого з приводу призначення покарання, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в мінімальному його розмірі, визначеному ч.4 ст.75 КК України, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов*язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Підстави для обрання чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому з урахуванням відсутності клопотань з боку обвинувачення та призначеного покарання відсутні.

Постановою слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 29.10.19. компакт-диск з відеозаписом з місця події визнано речовим доказом, відтак відповідно до ст.100 КПК України такий слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.
Речові докази, визнані у постанові слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 29.10.19., залишити при кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1