Ухвала
Іменем України

07 липня 2020 року
м. Київ

справа №361/8027/19
провадження № 51-3081ск20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на неправомірність дій та бездіяльність службових осіб Броварської місцевої прокуратури.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Заявник вважає також, що оскаржена ухвала апеляційного суду перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Як убачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2020 року. Рішенням апеляційного суду відмовлено у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на зазначену ухвалу слідчого суддіу зв`язку з тим, що вона не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 307 КПК установлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову в задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

До того ж ст. 309 КПК передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Ухвалу слідчого судді, прийняту за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невиконанні ухвали слідчого судді, не внесено до цього переліку, та відповідно до положень ст. 309 КПК вона оскарженню не підлягає.

Тому апеляційний суд, установивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення слідчого судді, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .Ухвалу слідчого судді, прийняту за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невиконанні ухвали слідчого судді,

Що стосується посилання заявника на Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020 як на підставу для задоволення його вимог, то цим рішенням визнано неконституційним положення ч. 3 ст. 307 КПК в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення. З наявних матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 оскаржував до суду апеляційної інстанції рішення слідчого судді, прийняте за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невиконанні ухвали слідчого судді про розгляд клопотання щодо вчинення належних процесуальних, слідчих (розшукових) дій.
Крім того, відповідно до ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням. Водночас відповідно до ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто, раніше чинний закон перестає застосовуватись у кримінальному провадженні після набрання чинності новим законом. На відміну від кримінального (матеріального) закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.
З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу слідчого судді, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПКсуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3