В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.10.2018 року, близько 17.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи по вул. Фединця в м. Ужгород, неподалік будинку № 35 в ході словесної суперечки з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно, протиправно наніс один удар правою рукою, стиснутою в кулак в область обличчя, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоровя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та показав суду, що дійсно 22.10.2018 року, близько 17.00 год. перебуваючи по вул. Фединця в м. Ужгород, неподалік будинку № 35 в ході словесної суперечки із знайомою ОСОБА_5 , наніс їй один удар правою рукою, стиснутою в кулак в область обличчя.

Суд, визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, відповідно до вимог ст. 349 КПК України зясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та враховуючи думку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , його щирим визнанням вини у вчиненому приходить до висновку, що його дії органом досудового розслідування за ст. 125 ч. 2 КК України кваліфіковано вірно, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є не судимим.

Пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченого ОСОБА_3 є його щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

Взявши до уваги помякшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих, особу винного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень (вісімсот пятдесят) гривень на користь держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через цей суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1