Номер провадження: 11-кп/813/1187/20
Номер справи місцевого суду: 515/1689/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

02.03.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 392, 396 КПК України апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 05.02.2020 року, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 05.02.2020 року, під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 про арешт майна

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість ухвали суду, просить скасувати ухвалу суду та накласти в кримінальному провадженні арешт на майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_5 ..
Перевіривши зміст апеляційної скарги та її доводи, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з наступного.
Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ч.2 ст.392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Положеннями ч. 7 ст. 173 КПК України регламентовано, що правом оскаржити судове рішення щодо накладення арешту на майно, ухвалене під час судового розгляду, наділені лише обвинувачений та треті особи, на майно яких накладений арешт. З наведеної норми процесуального закону вбачається, що потерпілий та цивільний позивач не наділені правом оскаржити ухвалу суду про відмову в накладені арешту на майно, постановлену під час судового розгляду.
Крім того, суддя-доповідач враховує, що положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року.

Таким чином, із зазначеного слідує, що Конституційний Суд визнав неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України лише в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, а не будь-яких інших рішень, а тому ухвала суду, постановлена під час судового розгляду, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого в рамках кримінального провадження, окремому оскарженню не підлягає.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст.392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які відповідно до діючого КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час судового провадження, виконуючи вимоги ч.4 ст.399 КПК України, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту в рамках кримінального провадження на майно обвинуваченого, постановлена під час судового провадження оскарженню не підлягає, а тому апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

За наведених підстав у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Одночасно апеляційний суд звертає увагу представника потерпілої, що він вправі звернутися з повторним клопотанням про накладення арешту на майно під час судового розгляду, належним чином обґрунтувавши його, зокрема в частині співрозмірності арешту з вимогами, які просить стягнути цивільний позивач, що було підставою для відмови в задоволенні клопотання районним судом.

Керуючись ст.ст. 5, 309, 392, 399 КПК України, суддя-доповідач, -

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 05.02.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, разом з апеляційною скаргою та долученими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя
Одеського апеляційного суду ОСОБА_2