ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 954/1245/19
Номер провадження : 11-кп/819/333/20 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 Березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.09.2019 року за №0000333 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нововоскресенське Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, не працюючого, дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресом АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.10.2012 року Нововоронцовським районним судом Херсонської області за фактом вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 24.06.2014 року Нововоронцовським районним судом Херсонської області за фактом вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнившись 14.04.2017 року із Дар`ївської виправної колонії (№10) умовно-достроково із невідбутим строком 1 рік 2 місяці 18 днів, визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з направленням до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді домашнього арешту.

Суд встановив, ОСОБА_7 будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та вчинив новий, умисний корисливий злочин. Так він, 29.09.2019 року близько 18:00 год. перебуваючи на території двору по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю останнього вдома, умисно, повторно, переслідуючи раптово-виниклий прямий злочинний умисел та корисливий мотив, направлені на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вийнявши руками скло із віконної рами житлового будинку, проник через вказаний отвір всередину вказаного приміщення, звідки, таємно викрав ноутбук «ACER» E1-532-11202G32MNKS, об`ємом оперативної пам`яті 2 Гб, без зарядного пристрою, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2999-МТ від 07.10.2019 року становить 2 680 грн. 88 коп., який помістив до поліетиленового пакету, що знайшов у приміщенні вказаного житлового будинку, та в подальшому через той же отвір у вікні виніс викрадений ним ноутбук із будинку та переніс у безпечне місце, тим самим звернув його на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на вказану суму.

На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу в якій просить призначити обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 75 КК України, посилаючись на те що при призначенні покарання судом не враховано те, що обвинувачений вину визнав, сприяв розкриттю злочину та матеріальні збитки відшкодовано.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисники підтримали апеляційні скарги, просили вирок змінити. Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ст.2 КПК України завдання кримінального провадження полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення у межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, за який його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій обґрунтовано доказами та ніким не оспорюються.

Зі змісту скарги убачається, що захисник фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові, відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання Ї конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд урахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину, який є тяжким злочином, дані про особу винного, який вину визнав, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку лікаря нарколога та психолога не перебуває, раніше судимий. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття, активне розкриття злочину.

Вище зазначене стало підставами для призначення засудженому мінімального покарання згідно із санкцією ч. 3 ст. 185 КК, однак у своїй сукупності ці обставини є недостатніми для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК.

Колегія суддів погоджується із цим висновком і вважає, що таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути кримінальне провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, Суд не встановив.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_4 (підпис) ОСОБА_3 (підпис)