Справа № 202/1040/20
Провадження № 1-кс/202/1514/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

19 лютого 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 19.03.2010 року належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , із подальшим зберіганням його на території майданчика тримання тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 427. Заборонити ОСОБА_4 та іншим особам, у володінні, користуванні яких знаходиться вказаний транспортний засіб, відчуження, розпорядження та використання автомобіля «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 17.02.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який допустив наїзд на електроопору № 367. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.
Під час проведення огляду місця події був вилучений автомобіль «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до ст. 98 КПК України визнаний речовим доказом.
Автомобіль «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 19.03.2010 року належить ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор вказує, що з метою запобігання приховуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню транспортного засобу автомобіля «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом і необхідний для проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву в якій просив здійснити розгляд в його відсутність.
Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явилася, що не перешкоджає судовому розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 17.02.2020 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за № 0000175.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.
За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що могло мати місце кримінальне правопорушення і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб може бути його доказом, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
У той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, а власник вилученого транспортного засобу може у будь-який час його відчужити чи передати іншим особам, розпорядитися іншим чином.
Отже, матеріали клопотання прокурора доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер. Крім того, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України, зокрема після проведення судових експертиз.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.
Щодо вимоги прокурора про визначення місця зберігання арештованого майна, то в цій частині клопотання не може бути задоволено, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції слідчого судді. Відповідно до статті 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які були вилучені слідчим, прокурором, здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль «TOYOTA CARINA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_5 , та який належить на праві власності ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 19.03.2010 року, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.
В іншій частині клопотання відмовити.
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1