Провадження № 11-кп/4820/260/20
Справа № 676/3294/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000425 від 10.04.2019 року за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2018 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,-
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст.190 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі строком;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, для відбуття ОСОБА_8 призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2018 року і за сукупністю вироків остаточно призначено до відбуття ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 1570,1 грн.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 5 квітня 2019 року, близько 12 год., у приміщенні кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , куди був запрошений свідком ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав у ОСОБА_10 з ліжка мобільний телефон «Samsung SM-G361 H/DS» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 868 грн., у чохлі вартістю 150 грн., із sim- карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 25 грн., після чого, о 13 год. 27 хв., збув викрадений телефон через ОСОБА_9 в ломбард, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 1043грн.
Крім того, 7 квітня 2019 року, о 14 год. 30 хв. в м. Кам`янці-Подільському ОСОБА_8 , знаходячись біля дитячого майданчику, у дворі будинку АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, зловживання довірою потерпілого, умисно, повторно, під вигаданим приводом для здійснення телефонного дзвінка, взяв у потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Samsung GT- S5660, imei: НОМЕР_4 вартістю 341 гривні у комплекті із сім-карткою «Київстар» № НОМЕР_5 , вартістю 25 гривень, у чохлі вартістю 100 грн., картою пам`яті марки «Kingston» типу micro SD, об`ємом пам`яті 2 ГБ вартістю 45 гривень, та покинув місце злочину взявши викрадене з собою, таким чином, заволодів шахрайським способом майном потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 511 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутність в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України. При цьому, захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, викладених у вироку. Вказує, що судом були дослідженні поверхово та однобічно, або взагалі не досліджувалися обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції в основу обвинувального вироку були покладені покази потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , які є суперечливими. При цьому вказує, що суд не дав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 , який повністю спростував покази свідка ОСОБА_9 , що він не знав, що телефон належить потерпілому ОСОБА_10 , а не обвинуваченому. На його думку, свідок ОСОБА_9 , скориставшись безпорадним станом потерпілого (стан сильного алкогольного сп`яніння), а в подальшому також обвинуваченого, заволодівши телефоном потерпілого ОСОБА_10 . Також стверджує, що пояснення потерпілого ОСОБА_12 , що він просив обвинуваченого повернути телефон, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки свідок ОСОБА_13 пояснював, що він не чув, щоб потерпілий вимагав повернення телефону.

Крім того, звертає увагу суду на те, обвинувачений відмовлявся від участі у слідчому експерименті за станом здоров`я, оскільки перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак під психологічним тиском розповів про обставини, які не відповідали дійсності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника адвоката ОСОБА_14 на підтримку доводів апеляційної скарги та обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду та необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах не визнав та пояснив, що три дня жив в потерпілого ОСОБА_10 , де розпивали спиртні напої, зранку 5 квітня 2019 року до них зателефонував ОСОБА_9 , і запросив їх в гості. Вони зайшли в магазин, купили спиртне і пішли до ОСОБА_9 , де потерпілий сп`янів і став поводитись неадекватно. Що було далі він не пам`ятає, до свідомості прийшов в лікарні. Вважає, що телефон викрав свідок ОСОБА_9 , який його підставив. 7 квітня 2019 року, у день виборів пішов проголосував, повернувся у двір де підсів на лавочку на дитячому майданчику до чоловіків, випив, пізніше взяв у ОСОБА_12 мобільний телефон зателефонувати, а коли сіла батарея в телефоні він його забрав з собою, щоб поставити на зарядку, дальше він не пригадує нічого, оскільки був в стані сп`яніння. На наступний день прийшли працівники поліції і вилучили в нього телефон.

Проте, показання обвинуваченого про його не причетність до вчинення інкримінованих злочинів повністю спростовуються наявними доказами в матеріалах провадження, які об`єктивно узгоджуються між собою та підтверджують дійсні обставини злочинів.
Потерпілий ОСОБА_11 в суді першої інстанції підтвердив, що приблизно у 2018 році він вийшов до дитячого майданчика, що по вул. Пушкінській та зустрівся з своїм товаришем ОСОБА_15 і вони біля дитячого майданчика присіли за стіл. До них підійшов знайомий ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_8 і попросив в нього телефон, щоб зателефонувати. ОСОБА_17 крутився і нібито розмовляв близько 20 хв., а потім він попросив віддати йому телефон на що він відповів що не поверне телефон, свідком даної події був ОСОБА_18 . На наступний день приїхав дільничний і він йому написав заяву. Пізніше йому повернули телефон.
Потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що у квітні 2019 року він зустрів ОСОБА_8 , з яким розпивав спиртні напої, удвох вони купили алкоголь і пішли до ОСОБА_9 , де продовжили вживали алкогольні напої і були сильному алкогольному сп`янінні. Телефон він нікому не давав в руки і з нього скидав музику на телефон ОСОБА_9 .. Далі, через сильний стан сп`яніння він втратив пам`ять, йому викликали швидку допомогу, до тями прийшов на наступний день. На наступний день він став шукати телефон, але ОСОБА_8 не зізнався йому, що телефон здали в ломбард. З ОСОБА_8 вони ходили до ОСОБА_9 , але той був відсутній дома. Після цього він вирішив заявити в поліцію про крадіжку. ОСОБА_9 викупив телефон з ломбарду і відновив йому номер, після чого віддав його в поліцію, а працівники поліції повернули йому телефон. Від працівників поліції він дізнався, що його телефон викрав ОСОБА_8 і передав його ОСОБА_9 , щоб той здав його в ломбард.

Ці показання потерпілих повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
З показів свідка ОСОБА_9 в суді першої інстанції вбачається, обвинувачений ОСОБА_8 5 квітня 2019 року з потерпілим у нього розпивали спиртні напої. Від алкоголю ОСОБА_10 втратив свідомість, повдив себе неадекватно, тому він з ОСОБА_17 витягнули його у під`їзд і викликали швидку допомогу. Тоді ж, ОСОБА_17 попросив йому допомогти здати телефон в ломбард, мотивуючи тим, що при ньому немає документів і в ломбарді йому не повірять. Про те, що телефон викрадений він не здогадувався, тому здав телефон і повернув Булавку кошти, за що отримав 50 грн. ОСОБА_19 був в сильному алкогольному сп`янінні, коли він пішов на кухню то не бачив як останній впав і коли ОСОБА_8 підняв телефон ОСОБА_19 та забрав його собі. Квитанцію за телефон з ломбарду він віддав ОСОБА_8 з грішми. Пізніше він викупив телефон і повернув в поліцію, оскільки не хотів мати проблем.
Крім того, на перехресному допиті в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_9 наполягав на своїх свідченнях, він прямо вказав на Булавка, як на особу, яка передала йому телефон для збуту в ломбард.
З показів свідка ОСОБА_13 вбачається, що у квітні 2019 року він сидів за столом біля дитячого майданчику з ОСОБА_12 , а пізніше до них підійшов ОСОБА_20 . Булавко з ОСОБА_12 відійшли, щоб розмовляти про що вони розмовляли він не чув і не знає. ОСОБА_8 попросив в потерпілого мобільний телефон, щоб зателефонувати і він його дав. Обвинувачений ходив біля їхнього столу та з кимось розмовляв по телефону, після чого одразу попрямував у невідомому йому напрямку та не повернув потерпілому телефон.

Ці показання потерпілих і свідків спростовують доводи апеляційної скарги щодо непричетності обвинуваченого до вчинення крадіжок мобільних телефонів, які належать потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , за викладених у вироку обставинах.
Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів також підтверджується :
- даними протоколів повідомлень про злочини, у яких ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулися з відповідними заявами про вчинення кримінальних правопорушень та повідомили про обставини злочинів, зазначили час і місце правопорушень, а потерпілий ОСОБА_21 прямо вказав на обвинуваченого, як на особу, яка заволоділа його телефоном шахрайським способом (т.2 а.к.п. 9,70 ).
- даними протоколу добровільної видачі, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 викупив зданий телефон і видав слідчим органам телефон з дублікатом договору закладу від 5 квітня 2019 року. Ідентифікаційні дані закладеного телефону свідчили, що це майно потерпілого ОСОБА_10 , яке було закладене 5 квітня 2019 року (т. 2 а.к.п. 23, 113).
Під час допиту потерпілий ОСОБА_12 надав правоохоронним органам коробку з записом ідентифікаційних номерів його телефону (т.2 а.к.п. 76).
Вказаний телефон 12 квітня 2019 року слідчому видав обвинувачений ОСОБА_8 , що прямо доводить його вину і підтверджує причетність до злочину (т. 2 а.к.п. 83, 84).
В судовому засіданні суду першої інстанції оглядом речового доказу встановлено, що предметом злочину був телефон ОСОБА_11 марки «Samsung GT- S5660, imei: НОМЕР_4 , білого кольору з чорним чохлом.

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 16 травня 2019 року встановлено, що на слідчій дії з захисником, у присутності понятих, під відеозапис, тобто за обставин, які виключали тиск на обвинуваченого, ОСОБА_8 вірно розповів про обставини, спосіб заволодіння телефонів у потерпілих. На експерименті, у житлі ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_8 прямо зазначив, що він взяв телефон у ОСОБА_10 , коли потерпілий сп`янів і сховав у кишені, а тоді покинув житло і збув викрадене у ломбард через ОСОБА_9 . Аналогічно на цій слідчій дії обвинувачений зізнався і у вчиненні шахрайства. На місці події він вірно вказав, де в кого і за яких обставин викрав майно потерпілих. (т.2 а.к.п. 134-136).
Відповідно до відеозапису слідує, що обвинувачений добровільно розповідав про вчиненні злочини, тиску на нього не було, а тому цим протоколом слідчого експерименту доводиться його вина і спростовується доводи апеляційної скарги захисника, щодо перебування обвинуваченого під психологічним тиском на час проведення слідчого експерименту.

Згідно товарознавчих експертиз доведено вартість викраденого. Згідно висновку експерта, ринкова вартість мобільного телефону «Samsung» моделі «SM-G361 H/DS» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 становила 868 грн.; ринкова вартість мобільного телефону «Samsung» моделі GT- S5660, imei: НОМЕР_4 становила 341 грн., карти пам`яті 2 Гб станом на 12 квітня 2019 року становила 45 грн. ( т.2 а.к.п. 29-34; 93-100).
Як вбачається з довідки приватного підприємця, вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Samsung» «SM-G361 H/DS» станом на 5 квітня 2019 року становила 868 грн.; вартість сім-картки мобільного оператора «Київстар» станом на 5 квітня 2019 року становила 25 грн.; силіконового чохла бувшого у використанні станом на 5 квітня 2019 року становила 150 грн.; силіконового чохла бувшого у використанні станом на 7 квітня 2019 року становила 100 грн.; вартість сім-картки мобільного оператора «Київстар» станом на 7 квітня 2019 року становила 25 грн. Вартість викраденого оспорюється. (т.2 а.к.п. 39-46, 86,88).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 261 від 11 травня 2019 року ОСОБА_8 виявляє легку розумову відсталість, виявляв таку й на період інкримінованого йому кримінального правопорушення. ОСОБА_8 міг усвідомлювати свої дії та міг керувати ними на період інкримінованого йому кримінального правопорушення, може усвідомлювати свої дії та керувати ними й на теперішній час. ОСОБА_8 в момент вчинення кримінального правопорушення в будь-якому іншому хворобливому стані психіки, крім вищевказаного, не знаходився, а тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує ( т.2 а.к.п. 131-133).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, суд першої інстанції не дав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 , в частині спростування показів свідка ОСОБА_9 , що він не знав, що телефон належить потерпілому ОСОБА_10 , а не обвинуваченому та показам свідка ОСОБА_13 , який не чув, що ОСОБА_12 вимагав від обвинуваченого повернення телефону, перевірені апеляційною інстанцією і не беруться до уваги, оскільки спростовуються іншими доказами по справі, зокрема: показами потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що на його прохання повернути телефон, обвинувачений телефон не повернув, що також і підтвердив свідок ОСОБА_13 допитаний в суді першої інстанції, вказавши, що обвинувачений телефон потерпілому ОСОБА_12 не повернув; даними протоколу проведення слідчого експерименту, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_8 прямо зазначив, що він взяв телефон у ОСОБА_10 , коли потерпілий сп`янів і сховав у кишені, а тоді покинув житло і збув викрадене у ломбард через ОСОБА_9 .
Всі докази по справі колегією були перевірені та оцінені відповідно до ст. 94 КПК України.

Таким чином, доводи захисника, які викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження. Обставини, які ним наведенні не узгоджуються із матеріалами кримінального провадження. Всі докази судом, досліджені у повному обсязі, їм надано вірну оцінку, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Суд обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Призначення ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При цьому судом враховано, що ОСОБА_8 має хворобливий стан (діагноз F70, третя група інвалідності), добровільне повернення викраденого, примирення з потерпілим ОСОБА_19 , вжиття заходів щодо повернення викраденого, наявність на утриманні престарілої і хворої матері та бабусі, а також тяжкість злочинів, особу винного, його попередні судимості .

За таких обставин колегія суддів, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу захисника, такою яка задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Камянець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді