Справа № 308/3315/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 а про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні старшогой слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 31.03.2020 року.

Із внесеного клопотання, погодженого з прокурором вбачається, що у ході обшуку будинковолодіння в АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проведено за ухвалою Личаківського порайонного суду м. Львова у кримінальному провадженні № 000072 за ч.1 ст.255 КК України від 07.02.2020, останній при появі працівників правоохоронних органів викинув у сусіднє дворогосподарство в АДРЕСА_2 , свою сумку, в якій знаходилися 8 пакетів з наркотичними речовинами, загальною вагою більше 270 грамів, яка згідно експрес-тесту містить амфетамін.

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000350 від 31.03.2020 року. Постановою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області від 31.03.2020 подальше досудове розслідування у даному кримінальному провадженні визначено за слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області.

Подальшим досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, на у березні 2020 року, діючи умисно, незаконно, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи порошкоподібні та кристалічні речовини загальною масою близько 270 грамів, які містять у своєму складі згідно експрес-тесту та висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України № 6/222 від 01.04.2020 містять психотропні речовини амфетамін, метамфетамін, упаковані у вісім пакунків, а саме: у два замотаних чорною липкою стрічкою пакунки та рукописним написом «100» на кожному, один пакунок замотаний коричневою липкою стрічкою із рукописним написом «70», один пакунок замотаний коричневою липкою стрічкою із рукописним написом «XTZ. 24 шт.» із порошкоподібною речовиною, один замотаний коричневою липкою стрічкою пакунок із рукописним написом «МЕТ» із білою порошкоподібною кристалічною речовиною, один прозорий зіп-пакет із написом «МЕТ» із білою порошкоподібною кристалічною речовиною, один прозорий зіп-пакет із написом «МЕФ» із білою кристалічною речовиною, один прозорий поліетиленовий зіп-пакет із рукописним написом «10» із білою кристалічною речовиною, тобто психотропні речовини у великих розмірах. Після придбання вказаних психотропних речовин у вказаних пакунках та кількості, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, зберігав їх у схованці у наплічній сумці темно-синього кольору в будинку за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , до 08.00 години 31 березня 2020 року, тобто до моменту їх виявлення і вилучення у ході проведення обшуку працівниками правоохоронних органів.

Так, 31 березня 2020 року на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова у кримінальному провадженні № 000072 за ч.1 ст.255 КК України від 07.02.2020 у справі № 463/2489/20 проведено обшук будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено мобільні телефони, а також у ході обшуку, у звязку із тим, що ОСОБА_5 на початку проведення обшуку вибіг з будинку та зайшов із тильної сторони двору, проведено огляд сусіднього суміжного дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , на підставі письмового дозволу володільця ОСОБА_8 .. У ході огляду у дворі дворогосподарства за цією адресою, у траві було виявлено сумку-темно-синього кольору марки «HemoSense», у якій було виявлено та вилучено 8 вищевказаних пакунків із сипучими кристалічними речовинами, подібні до психотропних (наркотичних) речовин, у яких згідно результату експрес-тесту визначено вміст амфетаміну/метаметаміну.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 6/222 від 01.04.2020, проведеної щодо речовини у одному із пакунків, встановлено, що надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Маса кристалічної речовини 9,7776 г, а маса метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу), який містився у кристалічній речовині білого кольору, становить 7,0350 г. Така маса даної психотропної речовини згідно Наказу МОЗ України від 01.08.2000 № 188, яким затверджено таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу, є великим розміром.

31.03.2020 року ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.04.2020 ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст.ст.277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом обшуку від 31.03.2020 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 , та оглядом суміжного дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено сумку із психотропними речовинами у великому розмірі, у різних упакуваннях; протоколом огляду вилучених речей і речовин від 31.03.2020, висновком судово-хімічної експертизи Закарпатської НДЕКЦ МВС № 6/222 від 01.04.2020, іншими матеріалами кримінального провадження.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин та наркотичних засобів у великих розмірах.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, підозрюваний ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, які можуть дати показання щодо протиправної його діяльності з незаконного придбання, перевезення з метою збуту та/або збуту заборонених в обігу речовин, які на даний час ще не встановлені і підлягають допиту, може вчинити спроби знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, зважаючи на те, що під час обшуку за місцем проживання підозрюваного не виявлено обладнання, за допомогою якого могли бути виготовлені виявлені заборонені речовини, тому є підстави вважати, що таке знаходиться в іншому місці, про яке підозрюваний може бути обізнаний, наявна необхідність у проведенні ряду слідчих дій і розшукових заходів з метою встановлення каналу походження виявлених у сумці підозрюваного психотропних (наркотичних) речовин; ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що надає достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Однак, в той же час, слідчий в поданому клопотання просить у разі визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , зважаючи на виключний випадок, який полягає у злочинних діях щодо незаконного обігу психотропних і наркотичних речовин у великих розмірах, вчинення злочину з корисливих мотивів, з метою виконання покладених на підозрюваного обов`язків, визначити розмір застави не менший 240 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання уточнили, а саме просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під варто. Однак, у разі визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , зважаючи на виключний випадок, який полягає у злочинних діях щодо незаконного обігу психотропних і наркотичних речовин у великих розмірах, вчинення злочину з корисливих мотивів, з метою виконання покладених на підозрюваного обов`язків, визначити розмір застави не менший 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

У провадженні старшогой слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 31.03.2020 року.

31.03.2020 року ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.04.2020 ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст.ст.277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Слідчий суддя враховує, що обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом обшуку від 31.03.2020 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 , та оглядом суміжного дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено сумку із психотропними речовинами у великому розмірі, у різних упакуваннях; протоколом огляду вилучених речей і речовин від 31.03.2020, висновком судово-хімічної експертизи Закарпатської НДЕКЦ МВС № 6/222 від 01.04.2020, іншими матеріалами кримінального провадження.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин та наркотичних засобів у великих розмірах.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, наявні підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 суд звертає увагу на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який являє собою надзвичайну небезпеку для суспільства.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що існує високий ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити новий злочин або продовжити злочин, у вчиненні якого підозрюється, може вчинити спроби знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, зважаючи на те, що під час обшуку за місцем проживання підозрюваного не виявлено обладнання, за допомогою якого могли бути виготовлені виявлені заборонені речовини, тому є підстави вважати, що таке знаходиться в іншому місці, про яке підозрюваний може бути обізнаний, наявна необхідність у проведенні ряду слідчих дій і розшукових заходів з метою встановлення каналу походження виявлених у сумці підозрюваного психотропних (наркотичних) речовин.

Крім того, слідчий суддя оцінює як такий, що наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, незаконно впливати на свідків, які можуть дати показання щодо протиправної його діяльності з незаконного придбання, перевезення з метою збуту та/або збуту заборонених в обігу речовин, які на даний час ще не встановлені і підлягають допиту.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину спрямованого саме на незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин та наркотичних речовин у великих розміракх та збагачення від вказаної злочинної діяльності, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 при застосуванні до нього більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, тому існують ризики і в тому, що він особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана норма визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється особа злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а також звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, а тому вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити йому заставу у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1681600 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно громадянина ОСОБА_5 закінчується 29 травня 2020 року.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним громадянином ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом 1681600/один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча шістсот/грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на громадянина ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

?прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

?не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1