Провадження №1-кс/201/86/2020
У Х В А Л А
Іменем України

13 січня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року у справі № 200/17315/14-к в межах кримінального провадження №90000040 від 28 листопада 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №90000040 від 28 листопада 2012 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року було накладено тимчасову заборону відчуження майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , строком до 07 грудня 2014 року.

Просить скасувати накладений арешт майна, оскільки вважає його необґрунтованим та зазначає, що потреба у арешті обґрунтовувалась тим, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 посвідчено договір дарування між ОСОБА_6 та його сином ОСОБА_4 , замість договору довічного утримання. З моменту накладення арешту минуло більш ніж чотири роки, майно свідка, на яке накладено арешт не визнано у кримінальному провадженні речовим доказом, термін, на який судом було накладено тимчасову заборону на відчуження майна вже минув. Заявник вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом та що це грубо порушує його права.

Заявник надала суду заяву з проханням клопотання задовольнити, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути клопотання без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Від потерпілого ОСОБА_6 до суду надійшли клопотання з проханням відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, оскільки заявником у клопотанні вказані неправдиві дані.

Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2017 року у справі № 200/17315/14-к було задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Бабушкінського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню 0000040 від 28.11.2012 року та тимчасово заборонено відчуження майна - будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заявником не надано суду жодних доказів того, що у подальшому застосуванні арешту заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Майно арештоване з урахуванням обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, а тому доводи клопотання про скасування арешту щодо не встановлення зазначених обставин є безпідставними.

Посилання заявника на те, що арешт майна є не обґрунтованим не заслуговують на увагу, оскільки до завдання слідства та слідчого судді на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано доказів, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Їх завдання полягає в тому, щоб дослідити ті вже наявні обставини кримінального правопорушення, які дають достатньо обґрунтовані підстави для накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею були досліджені зазначені обставини та не знайдено у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного. Всі інші обставини підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Крім того слід зазначити, що суд критично ставиться до твердження заявника про те, що спірне майно не було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки в матеріалах клопотання наявні постанови слідчих Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30 серпня 2017 року та 22 березня 2019 року у кримінальному провадженні №90000040 від 28 листопада 2012 року про визнання домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 речовими доказами (а.с. 54,56).

Вивчивши надані суду матеріали клопотання та докази на його обґрунтування, доходжу висновку, що заявником не було надано достатніх доказів на обґрунтування необхідності скасування вжитого ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська арешту майна.

З огляду на викладене та враховуючи те, що заявником не надано доказів на підтвердження позиції викладеній у клопотанні, суд приходить до висновку що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 333, 350, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року у справі № 200/17315/14-к в межах кримінального провадження №90000040 від 28 листопада 2012 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1