02.03.2020
Провадження 1-кс/522/4741/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 ,звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою старшого слідчого Приморського РВ м. Одеси від 26.07.2003 р.

В обґрунтування клопотання адвокат посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був для заявника батьком. Під час відкриття спадщини, яка крім іншого становить нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріусом було встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вищевказаний об`єкт наявна заборона відчуження (арешт).
Відповідно до архівної довідки № 4181/01-18 від 06.12.2019 р. Одеського державного нотаріального архіву, вказано, що старший слідчий Приморського РВ м. Одеси ОСОБА_6 розглянувши матеріали кримінальної справи №110 порушеного по факту шахрайства, 26.07.2003 р. виніс постанову про накладання арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , копію постанови направив до Першої нотаріальної контори м. Одеси до виконання, яка за реєстраційним номером № 2763 наклала арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
На думку адвоката, вказана постанова старшого слідчого Приморського РВ м. Одеси ОСОБА_6 і як наслідок дії Першої Одеської державної нотаріальної контори щодо накладення арешту на вищевказаний об`єкт нерухомості є незаконним не обґрунтованим і підлягає скасуванню виходячи з наступного.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.1999 р. громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 продали а ОСОБА_5 (спадкодавець) і ОСОБА_4 (спадкоємець-заявник) придбали квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Тобто на час складання оскаржуваної постанови про арешт 26.07.2003 р. старшим слідчим Приморського РВ м. Одеси ОСОБА_6 і накладання арешту Першою Одеською державною нотаріальною конторою, квартира за адресою АДРЕСА_1 . належала вже ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Під час накладення арешту на майно, ані ОСОБА_5 і ОСОБА_4 до слідчого не викликались, про заборону на об`єкт нерухомого майна, що перебував у власності, заявник дізнався лише під час оформлення спадщини.
До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в якій зазначено, що вона клопотання підтримує та просить провести розгляд за її відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій також зазначено, що він не заперечує проти задоволення клопотання ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності заявника та прокурора.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так встановлено, що СВ Приморського РВ м. Одеси проводилось досудове розслідування кримінальної справи №110 відносно ОСОБА_7 , яка порушувалась за правилами КПК України від 29.12.1960 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В рамках вказаної кримінальної справи постановою старшого слідчого Приморського РВ м. Одеси від 26.07.2003 р., накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , власниками якої з 20.09.1999 р. були ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Однак, з наданого договору купівлі-продажу від 10.12.1999 р., вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , продали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , квартиру АДРЕСА_2 .

Тобто на час накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , зазначене майно на праві приватної належало ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
В подальшому прокуратурою Приморського району м. Одеси до суду було направлено обвинувальний висновок по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України.

13.04.2007 р. вироком Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 185, ст.ст. 69, 70 КК України до 3 років 8 місяців 21 дня позбавлення волі.

Однак, питання щодо скасування арешту з квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вирішено не було.

Згідно ч.1 ст. 409 КПК України (ред. 1960 р.), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу відповідно до частин другої і третьої статті 5 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, який постановив вирок.

Разом з тим, згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 9 Перехідних положень КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до ст. 126 КПК України (ред. 1960 р.), за правилами якого було прийнято рішення про арешт майна, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
Враховуючи те, що ОСОБА_4 у кримінальній справі не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями обвинуваченого, та питання про зняття арешту з належної йому квартири, при винесенні вищезазначеного вироку вирішено не було, суд приходить до висновку, що необхідність в застосуванні арешту майна накладеного постановою старшого слідчого Приморського РВ м. Одеси від 26.07.2003 р. на квартиру АДРЕСА_2 , як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час відпала, в зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Керуючись п. 9 Перехідних положень КПК України (ред. 2012 р.) ст.ст. 170-174, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого Приморського РВ м. Одеси від 26.07.2003 р., а саме з квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: