Справа № 467/352/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розгладяться

Адвокат, діючи в інтересах засудженого звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із клопотанням, яким просив зарахувати строк перебування засудженого ОСОБА_5 в слідчих ізоляторах та «етапуваннях» з 16 червня 2019 року по 05 вересня 2019 року у строк відбування покарання у виді позбавлення волі.

Зокрема, звернення умотивоване тим, що в цей час ОСОБА_5 за станом здоров`я перебував у Херсонському, Запорізькому, Дніпровському слідчих ізоляторах та ДУ «Львівська установа виконання покарань№19», що, на переконання адвоката, є строком попереднього ув`язнення.

До свого клопотання адвокат додав жодним чином не засвідчені ксерокопії судових рішень, які в силу норми ст. 99 КПК України, через таке не можуть сприйматись як допустимі докази.

Позиція учасників судового провадження

Адвокат в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання також не доставлений, відбуває покарання в Арбузинській ВК №83, про його дату, час і місце розгляду клопотання повідомлений через установу виконання покарань.

Представник Арбузинської ВК № 83 в судове засідання також не прибув, причин своєї неявки не вказав, хоча належно були повідомленіий про дату, час і місце розгляду клопотання, внесеного стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Та з огляду на положення абз. 2 ч.5 ст. 539 КПК України суд не вбачав об`єктивних перешкод для розгляду порушеного перед ним питання по суті за відсутності цих учасників судового провадження, оскільки останні про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належно, у той час, як їх явка судом обов`язковою не визнавалась.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на відсутність правових підстав для цього.

Зокрема, періоди перебування засудженого в установах попереднього ув`язнення, як вказав прокурор, не були пов`язані із заходами попереднього ув`язнення і мали місце під час відбування ним покарання.

Установлені фактичні обставини

Тому, суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, прийшов до наступного.

Зокрема, шляхом дослідження матеріалів особової справи засудженого, суд установив, що ОСОБА_5 засуджений вироком Советського районного суду м. Уфи республіки Башкортостан від 30 листопада 2015 року за ч.3 ст. 228 Кримінального кодексу Російської Федерації із застосуванням ст. 64 того ж Кодексу до 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 30 листопада 2015 року та зараховано у нього строк утримання ОСОБА_5 під вартою з 27 серпня 2015 року по 29 листопада 2015 року.

Вирок набрав законної сили 11 грудня 2015 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи розпорядженням ( а.о.с. 33).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2016 року вказаний вирок приведено у відповідність до законодавства України та ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі.

При цьому, строк відбування покарання ухвалено рахувати з 27 серпня 2015 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2018 року засудженому ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 серпня 2015 року по 11 грудня 2015 року включно у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення»- попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення ( ст. 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

У свою чергу, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, що прямо визначено ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Тобто, виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, можна зробити висновок, що попереднє ув`язнення починається з моменту затримання особи і закінчується моментом набрання вироком законної сили.
Та у цьому випадку, суд установив, що заходи попереднього ув`язнення застосовувались відносно ОСОБА_5 з 27 серпня 2015 року, тобто з моменту його затримання (протокол затримання підозрюваного від 27 серпня 205 року, а.о.с 2) і до набрання вироком Советського районного суду м. Уфи республіки Башкортостан від 30 листопада 2015 року законної сили, а саме : до 11 грудня 2015 року

Цей строк попереднього ув`язнення й був зарахований ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2018 року.

Таким чином, слід констатувати, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення з у строку відбування ОСОБА_5 покарання вже вирішене судом, а тому підстав для задоволення цього звернення немає.

Одночасно, будь яких інших обставин, які б свідчили про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за правилами ч.5 ст. 72 КК України судом не виявлено.

Стосовно доводів адвоката про перебування засудженого в установах попереднього ув`язнення у зв`язку із станом здоров`я, то суд відмічає те, що таке перебування не заходами попереднього ув`язнення у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки не пов`язане із необхідністю запобігання ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду та/або перешкоджанню кримінальному провадженню якимось чином.

У той час, як вирок відносно ОСОБА_5 вже набрав законної сили.

Доводи заявника про те, що перебування особи в установі попереднього ув`язнення, відповідному стаціонарному медичному закладі з метою лікування є заходом попереднього ув`язнення суд сприймає як його власні міркування, які, до того ж, не ґрунтуються на законі.

Так, із матеріалів особової справи слідує, що ОСОБА_5 направлявся на лікування 11 червня 2019 року та 03 липня 2019 року.

Проте, утримання в установах попереднього ув`язнення у зв`язку з лікуванням мало місце вже після набрання вироком законної сили, під час відбування призначеного судом покарання і не було пов`язане із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно, утримання в установах попереднього ув`язнення у зв`язку із обстеженням чи то лікуванням, не заходами попереднього ув`язнення у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а тому не може бути зараховане у строк відбування покарання за правилами ч.5 ст. 72 КК України.

Одночасно, суд зважає на стан здоров`я засудженого, проте, розглядаючи питання в рамках цього клопотання, вважає, що задоволення останнього (цього клопотання) призведе до незаконного звільнення засудженого з місць позбавлення волі, а наявність хвороби засудженого не має правого значення для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Крім цього, до суду надійшло звернення електронною поштою, як зазначену у ньому, від матері засудженого, проте, воно не підписане і не може бути розглянуте судом.

До того ж, суд наголошує, що у разі виявлення у засудженого певного роду хвороби адміністрація установи виконання покарань мала б діяти згідно із положеннями Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року, чого за наслідками дослідження матеріалів особової справи засудженого установленого не було.

Як наслідок, це звернення не підлягає до задоволення.

Тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 -372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1