Справа № 158/2597/19 Провадження №11-кп/802/135/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 246 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Карпилівка Ківерцівського району Волинської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, неодружений, судимий вироком Ківерцівського районного суду від 12.11.2018 за ч.1 ст.246 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 5100 грн.,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Провадження за цивільним позовом ДП «Ківерцівське ЛГ» до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину - закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Вироком вирішені питання про арешт майна та речові докази.

Цим же вироком ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен зокрема, визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 246 КК України.

Вирок в апеляційному порядку щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не оскаржується.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він, 20.08.2019 о 19 год. 00 хв., спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , приїхали на транспортному засобі «УАЗ-452Д», р.н. « НОМЕР_1 », який на праві приватної власності належить КСЛ «Перемога», під керуванням ОСОБА_9 , до 5 кварталу 11 виділу Ківерцівського лісництва ДП «Ківерцівське ЛГ» з метою вчинення порубки дерева породи «дуб сироростучий», про що заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Перебуваючи в 5 кварталі 11 виділу Ківерцівського лісництва ДП «Ківерцівське ЛГ», в порушення ст ст 4, 24, 67, 68, 69 ЛК України, ст ст 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_9 , за допомогою заздалегідь підготовленої ОСОБА_10 електропили марки «EKZ 2440», червоного кольору та електропідстанції марки «KENTAVR», КБГ-283а, яка належить ОСОБА_11 , шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання здійснив незаконну порубку дерева породи «дуб сироростучий», діаметром пня 67 см
У подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за допомогою вказаних вище електропили та електропідстанції почали розпилювати стовбур незаконно зрубаного дерева породи «дуб сироростучий» на колоди довжиною один метр з метою їх подальшого транспортування, здійснивши при цьому три повноцінних розпили, відрізавши від стовбура дерева три колоди. Під час здійснення четвертого розпилу ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на місці вчинення злочину виявили працівники лісової охорони ДП «Ківерцівське ЛГ».
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які виразилися в незаконній порубці дерева у лісі, інтересам держави в особі ДП «Ківерцівське ЛГ», згідно постанови КМУ №665 від 23.07.2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 19361,11 грн.
У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів, в частині призначання покарання ОСОБА_9 . Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги пункту 1 та 2 ч.1 ст. 66 КК України, а саме, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Вказує, що суд призначив покарання ОСОБА_9 з порушенням вимог ст.69-1 КК України. Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 246 КК України, яке зменшити до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 , у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.246 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Статтею 69-1 КК України передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції не в повній мірі дотримав вказаних вимог закону, врахував тяжкість скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції, встановивши наявність сукупності вищевказаних обставин, не застосував положення ст. 69-1 КК України та призначив покарання, що перевищує дві третини максимального строку покарання, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, допустивши неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне вирок першої інстанції в частині призначення покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на тяжкість вчиненого злочину, особи винного, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вищезазначені обставини є такими, які, в силу ст.75 КК України, дають підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, що не заперечує в апеляційній скарзі прокурор.

На думку суду, саме таке покарання з випробовуванням відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим ОСОБА_9 , так і іншими особами.

В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

Зменшити призначене ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.246 КК України до 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

В решті вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді