Справа № 741/458/17
1-кп/729/5/19 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 120 162 702 00 000 712 від 30 .12. 2016 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, українця , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, ч.1 ст. 309 КК України, ч.2 ст. 289 КК України , ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, раніше судимого 12 жовтня 2015 року Ніжинським міськрайонним судом за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого , раніше судимого 20 травня 2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених:

ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_11 ,

ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_12 ,

ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року у невстановлений день та час ОСОБА_3 ,з метою незаконного проникнення до житла, без згоди власника, пошкодивши вхідні двері у житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_14 , незаконно проник всередину, де проживав до 30.12.2016, чим порушив право громадянина на недоторканість житла.

У невстановлений час, у невстановленому місці ОСОБА_3 незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - каннабіс, вага якого в перерахунку на висушену речовину становить 33,2159 г, який він переніс до будинку, розташованому у АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_14 , де незаконно зберігав його без мети збуту до вилучення його 30.12.2016 працівниками поліції під час огляду.

30.12.2016 близько 04 години ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою про незаконне заволодіння транспортним засобом, переслідуючи мету використання автомобіля у власних потребах, біля господарства по вул. Правди, 22 у м. Носівка Чернігівської області, без дозволу власника, шляхом буксирування за допомогою власної фізичної сили та переміщення транспортного засобу, пошкодивши замок запалювання, привели в дію двигун автомобіля марки «АЗЛК-2140» д.н.з. « НОМЕР_1 », вартістю 10 550,11 грн., який належить ОСОБА_15 та яким фактично користується ОСОБА_9 , розпочали рух, після чого розпорядилися вказаним транспортним засобом на власний розсуд, чим незаконно заволоділи даним транспортним засобом.

У ніч з 31.12.2016 на 01.01.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повторно, за попередньою змовою між собою про незаконне заволодіння транспортним засобом, переслідуючи мету використання автомобіля у власних потребах, біля господарства по вул. Павла Тичини, 4 у м. Носівка Чернігівської області, без дозволу власника, шляхом пошкодження замка на водійських дверях, проникли до салону автомобіля марки «MAZDA-323» д.н.з. « НОМЕР_2 » вартістю 28 488,90 грн., який належить ОСОБА_16 та яким фактично користується ОСОБА_10 , пошкодивши замок запалювання, привели в дію двигун автомобіля, розпочали рух та в подальшому розпорядилися ним на свій розсуд, чим незаконно заволоділи даним транспортним засобом.

01.01.2017 у невстановлений час ОСОБА_3 з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через незамкнені вхідні двері проник до будинку, розташованого у АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_14 , звідки таємно викрав пальто жіноче (кримпленове) вартістю 37 грн. 50 коп., рушник махровий розміром 150x70 см вартістю 119 грн. 50 коп., полотно гардинне синтетичне шириною 1,0 м вартістю 57 грн., портативний магнітофон National RX-M50 вартістю 150 грн., акустичну колонку до музикального центру LG потужністю 50 Вт вартістю 120 грн., а всього на загальну суму 484 грн., після чого, утримуючи при собі викрадене, залишив дане господарство та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України визнав частково та показав, що в грудні 2016 року він вирішив піти в гості до ОСОБА_5 . Коли йшов по АДРЕСА_4 відкриті двері, замків не було. Зайшовши до будинку він зрозумів, що там нікого не має , але було видно, що там розпивали спиртні напої, оскільки на столі стояла горілка та їжа. Побувши там 15 хвилин та випаливши цигарки, він пішов далі. Повернувшись до будинку через деякий час, він з хлопцями навів у ньому порядок та налагодив пошкоджені двері. В подальшому він, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 часто приходили до цього будинку, проводили там час, опалювали його. Ніяких зауважень ніхто не робив. Були випадки коли він залишався там на ніч. Дозволу на проживання йому ніхто не давав . ОСОБА_19 та ОСОБА_20 запрошував у цей будинок, щоб відпочити, але про те, що не законно до нього проник не розповідав їм, а вони не запитували. Він намагався знайти інформацію про власника будинку, але будинок був нічий. В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченому ст. 162 ч.1 КК України визнав повністю.

У вчиненні злочину , передбаченого ч.1 ст. 309 КК України обвинувачений ОСОБА_3 не визнав та показав, що в грудні коли він зайшов до будинку АДРЕСА_4 , він побачив, що на столі стояла склянна банка з якоюсь речовиною зеленого кольору. Він особисто переставив її на шафу і вона там перебувала до приходу працівників поліції. Крім того , там також стояв пластиковий пристрій для куріння коноплі, який він поставив під стіл . Раніше він вживав наркотичні засоби через цигарку, але на той час не вживав. Всі наркотичні засоби , які були вилучені у будинку 30 грудня 2016 до нього не мають ніякого відношення, про це він намагався пояснити працівникам поліції.

У вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст. 289 КК України обвинуваченй ОСОБА_3 не визнав та показав ,що після опівночі 30.12.2016 року йому зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що він знаходиться в м . Носівка в районі базару на автомобілі, в якому не може запустити двигун, тому просив допомогти йому в цьому. Коли він разом з ОСОБА_22 підійшли до призначеного місця , то побачили, що за кермом автомобіля « Москвич « перебуває ОСОБА_18 і двигун автомобіля вже був заведений. ОСОБА_23 попросив їх сісти в автомобіль, при цьому він повідомив, що автомобіль його знайомого. Враховуючи те, що ОСОБА_18 був у нетверезому стані, він запропонував поставити автомобіль біля господарства № 13 по вул. Пугачова в м. Носівка. Поставивши автомобіль вони зайшли всі втрьох до будинку і перебували там до приїзду поліції. Про те, що автомобіль викрадений йому це не відомо, до його викрадення він ніякого відношення не має.

Щодо злочину пов`язаного з незаконним заволодінням транспортного засобу « Мазда -323» у потерпілого ОСОБА_10 винуватим себе не визнав та показав, що 02 січня 2017 року після святкування нового року у вечірній час він та ОСОБА_17 вирішив їхати в с. Держанівку Носівського району до дівчат . На вулиці їм зупинився автомобіль «Мазда», та водій вказаного транспортного засобу повідомив, що зможе їх довезти тільки до села Адамівка Носівського району. За кермом автомобіля був не ОСОБА_10 , чий це автомобіль йому було не відомо , підозр до водія не виникало . Водія звали ОСОБА_24 . Про те, що автомобіль викрадений він не знав. До викрадення автомобіля ні він, ні ОСОБА_17 відношення не мають. Вони сіли в автомобіль на заднє сидіння, більше нікого не було. При них були особисті речі, магнітофон , колонка , які він приніс у будинок АДРЕСА_4 , а потім забрав з собою. В автомобілі були ще якісь речі. Вони рухались через с. Козари Носівського району . Автомобіль постійно виходив з ладу і він займав місце водія. Проїхавши село Адамівку Носівського району, автомобіль зупинився на обочині десь за 2 км до села Держанівка Носівського району. Після цього вони вийшли з ОСОБА_22 і пішли пішки до села по грунтовій дорозі до будинку його прабаби . Коли їх затримали працівники поліції у нього та ОСОБА_20 забрали взуття, поліція була в масках. По цей день взуття не повернуте. Поліція затримала їх в будинку прабабусі в с. Держанівка Носівського району. При огляді автомобіля « Мазда « він не був. Працівники поліції йому постійно погрожували що арештують, та здійснювали на нього тиск.

У вчиненні злочину , передбаченого ч.3 ст. 185 КК України не визнав та показав, 01 .01.2017 , коли його відпустили з поліції, він сам повернувся до будинку АДРЕСА_4 , щоб забрати свої речі, а саме це , колонку та куртку. Будинок був відчинений, його ніхто не охороняв і до нього був вільний доступ , порядок речей був змінений . Він йшов по свої речі і умислу на крадіжку не було. З цими речами поїхав у село Держанівку Носівського району . Не заперечує , що міг щось взяти не своє , але це могло бути помилково . Не заперечує, що забрав портативний магнітофон , який йому не належить .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні , передбаченому ч.2 ст. 289 КК України , не визнав ,зазначив , щодо викрадення транспортних засобів « Москвич» , що належить ОСОБА_25 та « Мазда 323 « не має ніякого відношення, дав показання,які є аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , ніяких доповнень не надав.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст. 289 КК України визнав себе винуватим частково та показав, що вчинив заволодіння транспортного засобу марки « АЗЛК 2140» д.н.з « НОМЕР_1 «, яким користувавав ОСОБА_9 , самостійно. В цей день він посварився з дружиною, був схвильований, вживав спиртні напої. Зібрав речі і мав намір піти до ОСОБА_26 в буд. 13 по вул. Пугачова в м. Носівка. Коли підійшов неподілік від будинку АДРЕСА_5 по особистим справам, побачив,що за сараєм стоїть автомобіль. Було дуже холодно і він вирішив ним заволодіти. Спочатку викотив його , а потім завів двигун , власного автомобіля не має , але керувати вміє. Погодився з показаннями , які дав ОСОБА_3 . Він дійсно зателефонував ОСОБА_3 , оскільки не міг запустити двигун автомобіля і тому , у нього , як у товариша попросив допомоги . Вважає, що потрапивши у таку « біду» , йому міг тільки допомогти ОСОБА_3 , як друг. Враховуючи те , що він був у нетверезому стані , ОСОБА_3 запропонував поїхати до господарства АДРЕСА_4 . Про те , що він викрав автомобіль нікому не говорив, чи сідали за кермо автомобіля ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не пам`ятає, так як , був у нетверезому стані. В скоєному щиро покаявся, просив виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину за попередньою змовою, та просив суворо його не карати , при цьому стверджував, що на досудовому розслідуванні на нього постійно чинився тиск з боку працівників поліції , всі покази він давав на досудовому слідстві зі слів працівників поліції під тиском , не дивлячись , що при цьому був постійно присутній його захисник ОСОБА_13 .. Ніяких скарг та усних заяв про це не робив. Мав намір побути до суду на волі , а на судовому засіданні розповісти як все було. Просить взяти до уваги його показання, які він дає у судовому засіданні .

Хоча обвинувачені ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 162 КК України та повністю не визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 309 КК України, ч.2 ст. 289 КК України та за ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 визнав себе частково винуватим у вчиненні злочину , передбаченому ч.2 ст. 289 КК України, а обвинувачений ОСОБА_4 повністю не визнав себе винуватим у вчиненні злочину , передбаченому ст.. 289 ч. 2 КК України , їх винуватість у вчиненні інкримінованих їм злочинів повністю підтверджується дослідженими в суді доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 30.12.2016 року він виявив, що з його господарства за адресою АДРЕСА_5 викрали автомобіль марки « Москвич « , який він придбав за гроші по дорученню у ОСОБА_27 .. Шукаючи свій автомобіль разом з працівниками поліції, йдучи по слідах автомобіля , вони прийшли до господарства по АДРЕСА_4 у дворі якого стояв його автомобіль. Разом з працівниками поліції він зайшов до будинку, де побачив обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , по вигляду яких можна було вважати, що ці особи там постійно проживають, оскільки в будинку було тепло, топилася груба, на столі були цигарки, горілка та їжа. Він звернув увагу на бульбулятор , а в іншій кімнаті на подрібнену речовину, яка була в півлітровій банці та схожа на наркотичний засіб, а також побачив цю речовину на газеті на столі. Працівники поліції вивели обвинувачених з будинку і в цей період часу поки чекали поліцію та понятих ніхто до будинку не заходив. В його присутності експерт знімав відбитки пальців з автомобіля і тільки після цього його опечатали. Через деякий час після крадіжки автомобіля до нього приїздив батько обвинуваченого ОСОБА_4 , який просив вибачення за сина. На слідчому експерименті обвинувачений ОСОБА_5 за участю свого адвоката добровільно без примусу розповідав та показував про обставини вирадення ним разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 транспортного засобу « Москвич».
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що 31 грудня 2016 року він приїхав додому з робити, а автомобіль MAZDA-323» д.н.з. « НОМЕР_2 » , який він за гроші придбав по дорученню у ОСОБА_16 залишив біля двору. 01.01.2017 під вечір він виявив , що його автомобіль викрали та повідомив про це поліцію. Через декілька днів йому зателефонували з поліції та повідомили, що його автомобіль знайшли в с. Держанівка Носівського району на узбіччі . Коли він приїхав на місце, то побачив, що дійсно то був його транспортний засіб. При огляді транспортного засобу, він виявив, що пошкоджений замок запалювання, а в салоні були речі, які йому не належали. Через деякий час після крадіжки до нього приїздив батько ОСОБА_20 та пропонував залагодити справу.
Показаннями свідка ОСОБА_28 , який показав, що 30.12.2016 він разом з потерпілим ОСОБА_9 та працівником поліції ОСОБА_29 ,під час проведення заходів по відшуканню транспортного засобу ОСОБА_9 по слідах шин вони дійшли до нежилого господарства у АДРЕСА_4 . На подвір`ї вказаного господарства вони побачили автомобіль ОСОБА_9 та ним була викликана по телефону слідча група. Він побачив, що в будинку хтось є, і тому всі разом вирішили подивитися. Коли вони втрьох зайшли до вказаного будинку то побачили там ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , та ОСОБА_30 кімнаті він побачив склянну півлітрову банку в якій була подрібнена речовина, схожа на коноплю, а на столі лежав згорток газети також із схожою на коноплю речовиною, а в іншій кімнаті на тумбі стояв « бульбулятор». В будинку було тепло і складувалося враження, що вони там тривалий час жили. Після цього приїхала оперативно слідча група. Крім них до будинку ніхто не заходив.
Після Нового року 03.01.2017 йому зателефонувала знайома із с. Держанівки Носівського району і повідомила, що на узбіччі недалеко від села стоїть автомобіль « Мазда «. Коли він приїхав на місце, то побачив дійсно стояв автомобіль і біля нього були сліди взуття двох осіб, які вели в с. Держанівку Носівського району. При огляді автомобіля виявили колонку, яку перед цим бачили у будинку по АДРЕСА_4 . По слідах вони дійшли до будинку, який був занедбаний де і побачили там ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У будинку вони побачили магнітофон, який перед цим бачили у будинку по АДРЕСА_4 .
Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 у вчиненні ними вказаних вище кримінальних правопорушень , також підтверджується даними , які містяться:

у заяві потерпілої ОСОБА_14 від 02.01.2017 року, де вона просить притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб , які здійснили крадіжку її особистих речей з будинку за адресою АДРЕСА_4 в грудні 2016 року та просить залучити її , як потерпілу;
заяві потерпілої ОСОБА_14 від 11.01.2017 , де вона просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб , які проникли до будинку її дачного господарства за адресою АДРЕСА_4 , шляхом виламування вхідних дверей, де вчинили безлад та тривалий час проживали, а потім вчинили крадіжку:

заяві потерпілого ОСОБА_9 від 30.12.2016, де він повідомляє про викрадення з його господарства транспортного засобу АЗЛК 2140 д.н.з НОМЕР_1 невідомими особами та просить його залучити як потерпілого;

заяві ОСОБА_10 від 02.01.2017, де він повідомляє про викрадення у нього невідомими особами транспортного засобу « Мазда 323» НОМЕР_2 в період часу з 17.00 год 31.12.2016 по 19. год. 30 хв. 01.01.2017 та просить встановити цих осіб та притягнути їх до кримінальної відповідальності та залучити його , як потерпілого .

протоколі огляду місця події від 30.12.2016 у господарстві по вул. Правди, 22 у м. Носівка Чернігівської області, під час якого ОСОБА_9 показав сліди його автомобіля марки «АЗЛК-2140» д.н.з. « НОМЕР_1 », який зник за невідомих обставин;
протоколі огляду місця події від 30.12.2016 у господарстві, розташованому в м. Носівка по вул. Пугачова, 13 Чернігівської області, у ході якого на подвір`ї вказаного господарства було виявлено та вилучено автомобіль «АЗЛК-2140» (Москвич), державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », оранжевого кольору, що належить ОСОБА_9 , п`ять скляних чарок, металеве сито, саморобний пристрій для паління, три паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження, скляну банку ємкістю 0,5 л. з подрібненою речовиною рослинного походження, мобільний телефон марки «Самсунг», мобільний телефон марки «Соні Еріксон», мобільний телефон марки «Нокіа». На вхідних дверях будинку на дверній коробці виявлено пошкодження у вигляді вгинання та відколи деревини в місці врізного замка та трохи вище нього, ілюстративними таблицями до протоколу;
протоколі огляду місця події від 01.01.2017 у господарстві, розташованому по АДРЕСА_6 , під час якого ОСОБА_10 показав сліди його автомобіля марки «MAZDA-323» д.н.з. « НОМЕР_2 », який зник за невідомих обставин;
висновку судової дактилоскопічної експертизи № 1 від 06.01.2017, відповідно до якого на водійських дверях автомобіля " Москвич " виявлено слід великого пальця лівої руки ОСОБА_5 , на кермі виявлено сліди вказівного та середього пальця правої руки ОСОБА_3 , на панелі виявлено сліди вказівного та середього пальця лівої руки ОСОБА_3 , два сліди великого пальця правої руки, сліди великого та середнього пальця лівої руки ОСОБА_5 ;
протоколі огляду місця події від 03.01.2017 на узбіччі автодороги між с. Адамівка та с. Держанівка Носівського району Чернігівської області було виявлено автомобіль марки «MAZDA-323», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » біля якого малися дві пари слідів підошв взуття на снігу. Дані сліди вели від автомобіля в бік с. Держанівка до господарства № 56 по вул. Хліборобська. При огляді салону та багажника даного автомобіля було виявлено відбитки папілярних узорів пальців рук та вилучено пошкоджену звукову колонку, чотири металеві кришки з каструль, штору, три металеві каструлі, металеву миску, пальто чорного кольору, простинь, рушник червоного кольору, навісний замок, ручна дриль, пластмасова миска, кип`ятильник, гаманець чорного кольору, фото таблицями до протоколу;
протоколі огляду місця події від 03.01.2017 у господарстві в АДРЕСА_7 , під час якого в будинку були виявлені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 та були вилучені радіоприймач чорного кольору, який перед тим був виявлений у будинку по АДРЕСА_4 , ілюстративною таблицею до протоколу;
протоколі проведення слідчого експерименту від 03.01.2017, за участю ОСОБА_5 , та його захисника, під час якого ОСОБА_18 розповів та показав на місці про обставини заволодіння ним разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_31 транспортного засобу « Москвич « в ніч з 29.12.2016 на 30.12.2016 , відеозаписом ;
протоколі проведення слідчого експерименту від 15.03.2017 в АДРЕСА_4 , під час якого ОСОБА_5 розповів за яких обставин він вперше відвідав дане господарство;
протоколі огляду автомобіля марки «АЗЛК-2140» (Москвич), д.н.з. « НОМЕР_1 » від 10.01.2017, під час якого встановлено що від`єднанні дроти від замка запалювання, таблицею до протоколу;
висновку автотоварознавчої експертизи від 16.02.2017 №661/17-24, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «АЗЛК-2140» 1985 року випуску д.н.з. « НОМЕР_1 » оранжевого кольору станом на момент скоєння злочину 30.12.2016 склала 10 550,11 грн.;
висновку автотоварознавчої експертизи від 16.02.2017 №662/663/17-24, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «MAZDA-323» д.н.з. « НОМЕР_2 » 1986 року випуску сірого кольору станом на момент скоєння злочину 01.01.2017 склала 28488,90 грн., вартість матеріального збитку завданого даному автомобілю, внаслідок його пошкодження при не законному заволодінні та використанні на 01.01.2017 складає 1619,26.;
висновку судово-трасологічної експертизи № 261 від 27.02.2017 ,згідно якого три сліди взуття, виявлені 03.01.2017 біля автомобіля марки " Мазда-323" залишені низом підошв взуття такого ж типу ( за малюнком) та розміру, що і низ підошв кросівок, вилучених 03.01.2017 під час особистого обшуку ОСОБА_3 .. Два сліди взуття, виявлені 03.01.2017 біля автомобіля марки " Мазда - 323 " залишені низом підошви взуття такого ж типу ( за малюнком" та розміру, що і низ підошви кросівка на праву ногу, вилученого 03.01.2017 під час особистого обшуку ОСОБА_4 ;
протоколі огляду радіоприймача чорного кольору RX-M50 від 11.01.2017 за участю потерпілого ОСОБА_14 , який був вилучений 03.01.2017 з будинку АДРЕСА_7 , яка впізнала свій радіоприймач і повідомила , що він на момент її перебування станом на жовтень 2016 в будинку в АДРЕСА_4 знаходився там, таблицями до протоколу;
протоколі огляду автомобіля марки «MAZDA-323», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », сірого кольору» від 11.01.2017 за участю потерпілого ОСОБА_10 , та потерпілої ОСОБА_14 , під час якого встановлено, що в автомобілі від`єднанні дроти від замка запалювання та на автомобілі маються пошкодження, та вилучено речі, які впізнала потерпіла ОСОБА_14 -пальто жіноче, рушник, полотно та акустична колонка LG, та інші речі 7 кришок, лист заліза, протвень, пральну дошку, сито, решітку, вила, лопату, 3 каструлі, тертушку, колісник металевий, таблицею до протоколу;
висновку комплексної судової дактилоскопічної експертизи від 11.01.2017 №2, відповідно до якого речовини рослинного походження зелено-коричневого кольору, вилученої 30.12.2016 в ході огляду будинку за адресою: АДРЕСА_4 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом.Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину становить: 2,047г; 0.878 г та 0,487 г. Надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походженнязелено-коричневого кольору, яка міститься у скляній банці, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом.Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину становить 29,8 г.Речовина темно-коричневого кольору з характерним запахом, нашарована на внутрішніх поверхнях наданих на експертизу предметів-носіїв, містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт каннабісу.Маса екстракту каннабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,343г. Надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зелено-коричневого кольору, яка нашарована на поверхнях металевого сита є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено -каннабісом. Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину становить: 0,0039 г., сліди пальців рук придатні до ідентифікації, Ілюстративними таблицями;
висновку дактилоскопічної експертизи від 23.01.2017 №107, відповідно до якого сліди папілярних узорів пальців рук , виявлені на скляній банці з подрібненим каннабісом, належать 3 сліди ОСОБА_5 , та 1 слід ОСОБА_3 ;
висновку дактилоскопічної експертизи від 20.02.2017 №169, відповідно до якого на торпеді під рулем автомобіля « Мазда « виявлено слід безіменного пальця лівої руки ОСОБА_3 ; на пластиковій вставці біля вимикачів слід безіменного пальця правовї руки ОСОБА_3 , на кришці бардачка автомобіля слід великого пальця правої руки ОСОБА_3 , слід вказівного пальця лівої руки ОСОБА_4 , на уламку біля переднього пасажирського сидіння великого пальця правої руки ОСОБА_4 ;
висновку судово - товарознавчої експертизи № С-26 від 13.01.2017 , згідно якого встановлена вартість речей , викрадених у потерпілої у ОСОБА_14 ;
протоколі про результати аудіо, відео контролю місця від 08.02.2017 згідно якого ОСОБА_3 розповідає про незаконне заволодіння автомобілями « Москвич « та « Мазда « разом з іншими особами, а також обговорює варіанти уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;
протоколі про результати аудіо, відео контролю місця від 08.02.2017 згідно якого ОСОБА_4 розповідає про незаконне заволодіння автомобілями « Москвич « та « Мазда « разом з іншими особами, а також обговорює варіанти уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;
протоколі огляду предмета від 08.01.2017, а саме чотирьох мобльних телефонів( три з них вилучено при ОМП від 30.12.2016, один - при затриманні ОСОБА_4 03.01.2017. На карті пам"яті мобільного телефону " Самсунг " виявлено фотознімки із зображенням ОСОБА_4 , зокрема ОСОБА_4 у будинку по АДРЕСА_4 . На карті пам"яті моб. телефону " Соні еріксон" виявлено фотознімки із зображенням ОСОБА_19 у будинку по АДРЕСА_4 та церкви, намальованої на стіні груби у даному будинку. На даних фото мається дата та час 29.12.2016 та 25.12.2016 .
висновку судової ком"ютерно-технічної екпертизи № 7 від 20.02.2017, згідно якого на мобільному телефоні " Самсунг ", вилученому при ОМП від 30.12.2016, виявлено фото та відеофайли;
протоколом огляду предмету від 08.03.2017( фото, відеофайли, виявлені на мобільному телефоні при проведенні судової комп"ютерної-технічної експертизи.
Допитавши обвинувачених, потерпілих, свідка , дослідивши всі докази у кримінальному провадженні, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню

Згідно з положеннями ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч.5 ст.9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Євпропейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of December 1998, Series A no.146, p.33, § 77).

Аналогічне відображення принципів презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини міститься і в положеннях ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України.

Зокрема, відповідно до положень ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з вимогами ч.4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

У судовому засіданні захисники обвинувачених ОСОБА_4 - ОСОБА_12 та ОСОБА_3 ОСОБА_11 просили виправдати обвинувачених за відсутністю належних та допустимих доказів , які б могли доводити винуватість обвинувачених у пред`явлених обвинуваченнях. Сторона захисту посилається на те, що всі докази, які надані стороною обвинувачення ґрунтуються на припущеннях, з грубим порушенням процесуальних прав обвинувачених. Обвинувачений ОСОБА_32 будь-яких протиправних дій , пов`язаних з незаконним заволодінням транспортних засобів , незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та таємному викраденні чужого майна з проникненням у житло не вчиняв . Пред`явлене обвинувачення є не конкретне , не вказано час , не встановлено місце придбання наркотичних засобів, наркотична речовина була вилучена у будинку іншої особи, тому довести, що вона належить обвинуваченому ОСОБА_3 не можливо. Реєстр не містить жодного висновку експерта по наркотичним засобам, а у злочинах пов`язаних з незаконним заволодінням транспортними засобами не правильно визначені потерпілі у кримінальному провадженні , оскільки власниками транспортних засобів є інші особи , а довіреності , які надала сторона обвинувачення не дають повноваження бути власниками транспортних засобів . Тому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є незаконно залученими потерпілими у кримінальному провадженні. Допущені грубі порушення, оскільки слідчим суддею не надавалися дозволи на огляд транспортних засобів, сам автомобіль був опечатаний тільки в поліції і до нього та до речей, які там знаходилися мали доступ всі. Крім того звертають увагу суду на той факт , що це також стосується і потерпілої ОСОБА_14 , щодо якої також не надані докази , які б підтверджували її право власності на будинок АДРЕСА_4 , також пристрій магнітофон не містить даних про належність потерпілій , не надано чек , або квитанції. Жодний речовий доказ стороні захисту не відкритий. А самі речові докази не опечатані. Вважають, що відеозапис слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 не можна приймати як належний доказ, оскільки він взагалі не відкритий стороні захисту і в самому протоколі не зазначено , що він долучається і взагалі не зазначено чи оригінал чи копія. В протоколі не вказано в рамках якого кримінального провадження проводиться слідча дія. Сторона захисту посилається, що всі докази є штучно створені стороною обвинувачення .

Суд розглянувши вище наведені доводи та всі інші заперечення, на які посилалась сторона захисту у судовому засіданні щодо відсутності належних та недопустимих доказів у кримінальному провадженні, приходить до наступного висновку з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) , який вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Так, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою групою осіб повторно.

Об`єктивна сторона незаконного заволодіння транспортним засобом характеризується активними діями, пов`язаними з незаконним заволодінням транспортним засобом, під якими слід розуміти умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі. Відповідно до роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", незаконне заволодіння транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі ( з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Згідно даних матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення на підтвердження законності володіння транспортними засобами потерпілими у кримінальному провадженні надані довіреності від власників транспортних засобів на право користування та розпорядження ними ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ,

Таким чином, суд вважає ,що потерпілі у кримінальному провадженні щодо незаконного заволодіння транспортним засобами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визначені правильно, оскільки на момент незаконного заволодіння транспортними засобами автомобілі перебували у їхньому законному користуванні і саме вони звернутися до правоохоронних органів із заявами про вчинення злочину та залучення їх у кримінальному провадженні потерпілими і їх права виникли з моменту подання заяви про вчинення злочину. Це також стосується і потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , яка також звернулася із заявою про вчинення злочину пов`язаного із незаконним проникненням до її житла та викрадення із її будинку речей , які їй належать, та в подальшому під час їх вилучення впізнала як такі, що їй належать, не дивлячись, що нею не були надані чеки на придбання цих речей.

Крім того, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим було проведено слідчий експеримент, відеозапис якого зафіксований в тому числі на оптичному носії інформації, де в ході проведення даної слідчої дії ОСОБА_5 добровільно без примусу та з його згоди послідовно та логічно розповідав та показував обставини вчинення ним злочину за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону при проведенні цієї слідчої дії в ході судового розгляду встановлено не було.

Крім того, усі учасники кримінального провадження є вільними у використанні своїх процесуальних прав та у виконанні ними своїх процесуальних обов`язків, тому суд не приймає до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо порушення його права на захист, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що під час проведення слідчого експерименту постійно був присутній його захисник ОСОБА_13 , який ніяких зауважень та заперечень не подавав в тому числі і не наголошував на порушенні права на захист обвинуваченого.

Тому наголошення у судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_13 про порушення права на захист обвинуваченого є такими, що не заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, суд розцінює покази обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо заволодіння транспортним засобом ним самим , бз участі інших обвинувачених, як неправдиві, критично ставиться до них і вважає, що останні є спробою обвинуваченого ОСОБА_5 не тільки уникнути кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в частині кваліфікації вчинення злочину за попередньою змовою осіб, але і з метою, щоб інші особи, які причетні до вчинення злочину, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є його друзями, не були покарані у передбачений законом спосіб.

Разом з тим, суд вважає, що не заслуговує на увагу позиція захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щодо необхідності визнання недопустимим доказом протоколів від 08.02. 2017, які складені за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій за результатами аудіо-- відеоконтролю місця де ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розповідають про незаконне заволідіння автомобілями " Мазда " та Москвич " , з наступних підстав.

Виходячи з аналізу положень ч.1 ст. 86 КПК України недопустимим доказом визнається доказ, який отриманий в порядку, не передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до положень. ч.1 ст. 246 КПК України - негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 260 КПК України - аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Дослідженням вищевказаних протоколів встановлено, що підставою для проведення вказаної негласної слідчої дії є ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 04 січня 2017 . Крім того згідно повідомленням, які були направлені прокурором обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їх захисникам, вбачається, що вони повідомлялися про те, що 04.01.2017 року погоджувалося клопотання слідчого про надання дозволу на проведення негласної слідчої дії у виді аудіо, відеоконтролю особи та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області вказане клопотання було задоволено та надано дозвіл на проведення щодо обвинувачених негласної слідчої дії у виді аудіо, відео контролю. Також було повідомлено, що результати негласної слідчої дії буде використано у доказування. Тобто це свідчить про той факт, що обвинуваченим та їх захисникам відкривався доступ до вказаної інформації в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, тому визнавати протоколи про проведення негласних слідчих дій на підставі ч.2 ст. 87 КПК України недопустимим законних підстав у суду не має.

Суд також критично оцінює доводи сторони захисту про те, що огляд транспортних засобів проводився без ухвали слідчого судді, оскільки чинними нормами діючого КПК України, зокрема ст. 237, не передбачено проведення огляду транспортного засобу виключно за обов`язкової наявності ухвали слідчого судді.

Таким чином, розглянувши всі зауваження сторони захисту, які зазначені вище та ті, на які вказувала сторона захисту у судовому засіданні, щодо необхідності визнання доказів у даному кримінальному провадженні недопустимими, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вищевказані докази ,які надані стороною обвинувачення є належними допустимими, приймаються судом до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при зборі даних доказів не було встановлено, а позиція сторони захисту ґрунтується на суб`єктивній оцінці доказів по справі, яка в певній частині суперечить об`єктивному аналізу, викладеному вище щодо сукупності досліджених доказів, а також прийнятих висновків на підставі зазначеного аналізу.

За результатами аналізу доказів, суд приходить до висновку, про те, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, є належними і допустимими і стороною захисту не спростовані. Порушення права на захист обвинувачених на досудовому розслідуванні у судовому засіданні не встановлено.

Тому суд в основу доведеності вини обвинувачених у пред`явлених обвинуваченнях покладає не тільки показання потерпілих, свідка , сумніву у яких у суду не виникає, а всі зазначені докази в їх сукупності, які не містять логічних протиріч, підтверджують викладені фактичні обставини вчинення обвинуваченими протиправних дій, в яких їх обвинувачують.

Не визнання обвинуваченими ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч.2 ст. 289 КК України, ч.3 ст. 185 КК України , а Яницьким за ч.2 ст. 289 КК України, обвинуваченим ОСОБА_5 за ч.2 ст. 289 КК України, суд розцінює таку позицію обвинувачених в судовому засіданні, як спосіб виконання ним конституційного права на свій захист від обвинувачення та спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності. Тому на переконливу думку суду підстав для винесення виправдувального вироку в частині притягнення вище вказаних обвинувачених до кримінальної відповідальності з підстав недоведеності та відсутністю складу злочину , за відсутністю належних та допустимих доказів у суду не має.

Таким чином, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинувачених , суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеними пред`явлені обвинувачення :

ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення ним до житла, що належить потерпілій ОСОБА_14 в грудні 2016 та проживання там до 30.12.2016 року , за адресою АДРЕСА_4 ;
за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту - каннабісу, вага, якого становить 33, 2159 г, який він у невстановлений день та час придбав , переніс до будинку та зберігав його до вилучення працівниками поліції 30.12.2016 за адресою АДРЕСА_4 ;
за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, що мало місце 30.12.2016 за адресою АДРЕСА_5 де він за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно заволодів транспортним засобом « АЗЛК -2140» д.н.з. « НОМЕР_1 «, яким користувався ОСОБА_9 та повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом у ніч з 31.12.2016 на 01.01.2017 « Мазда 323 « д.н.з НОМЕР_2 , за адресою вул. П. Тичини , 4, яким користується ОСОБА_10 ;
за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, що мало місце 01.01.2017 , де він з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через незамкнені вхідні двері проник до будинку, розташованого у АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_14 , звідки таємно викрав, належне їй майно на загальну суму 484 грн.;
ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, що мало місце 30.12.2016 за адресою АДРЕСА_5 , де він за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 незаконно заволодів транспортним засобом « АЗЛК -2140» д.н.з. « НОМЕР_1 « , яким користувався ОСОБА_9 та повторно за попередньою змовою з ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом у ніч з 31.12.2016 на 01.01.2017 « Мазда 323 « д.н.з НОМЕР_2 , за адресою вул. П. Тичини , 4, яким користується ОСОБА_10 ;
ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, що мало місце 30.12.2016 за адресою вул. Правди, 22 м. Носівка де він за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_22 незаконно заволодів транспортним засобом « АЗЛК -2140» д.н.з. « НОМЕР_1 « , яким користувався ОСОБА_9 .
Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При вирішенні питання про призначення обвинувченим покрання належить виходити із вимог ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 « Про практику призначення судами кримінального покарання » зі змінами та доповненнями, згідно якої призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, керуючись при цьому принципами законності, справедливості,обґрунтованості і індивідуалізації покарання та призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених чотирьох злочинів, два з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, обставини їх вчинення, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, формально характеризується позитивно за місцем проживання , його поведінку в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання та відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, його вік, громадську небезпеку скоєних ним злочинів , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його формальну позитивну характеристику, раніше не судимий, не працевлаштований, відсутність джерела доходів, його відношення до скоєного, в скоєному не розкаявся, розмір завданих матеріальних збитків, які не відшкодовані, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене у межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України , ч. 2 ст. 289 КК України, ч.1 ст. 309 КК України, ч.1 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі та із застосуванням ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі ближче до мінімального терміну , без конфіскації майна, оскільки його виправлення та перевиховання можливе тільки з ізолюванням від суспільств , із зарахуванням в строк відбуття покарання строку його попереднього ув`язнення з 03 січня 2017 року по 04 квітня 2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Таке покарання на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.

Крім того суд вважає за необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_11 , яке він заявив у судових дебатах, про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України за закінченням строків давності з огляду на наступне.

Згідно ст. 12 КК України, злочин, за яке передбачено покарання за ч.1 ст. 162 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 49 ч.1 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : п.2 три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин , передбачений ч.1 ст. 162 КК України у грудні 2016. Враховуючи те, що з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили не минуло три роки, як того вимагає ст. 49 КК України, суд вважає за неможливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за строками давності.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його скоєння, особу обвинуваченого, який формально позитивно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, продовжив свою злочинну діяльність, що характеризує його з негативної сторони, порушив права потерпілих , вчинив злочинне діяння, що посягає на одне із найцінніших соціальних благ, вчинив злочин в період іспитового строку, а тому, врахувавши дані про його особу і спосіб його життя, суд надходить до висновку про те, що його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна у мінімальній межі, передбаченій санкцією частини другої статті 289 КК України, із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України, остаточно призначивши покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши не відбуте покарання, призначене йому вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2015 року, у виді позбавлення волі із зарахуванням в строк відбуття покарання строку його попереднього ув`язнення з 03 січня 2017 по 29 березня 2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його скоєння, особу обвинуваченого, який формально характеризується позитивно за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, продовжив свою злочинну діяльність, що характеризує його з негативної сторони, його поведінку в судовому засіданні та ставлення до вчиненого злочину, відсутність обставин, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують його покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, пов`язане з позбавленням волі, без конфіскації майна враховуючи обставини справи ближче до мінімального строку, оскільки його виправлення та перевиховання можливе тільки з ізолюванням від суспільства.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_33 адвоката ОСОБА_13 про визнання судом та врахуванні її при призначенні покарання обвинуваченому обставини , яка пом`якшує покарання обвинуваченого як часткове визнання вини , не заслуговують на увагу з огляду на таке

Відповідно до ст.66 КК України щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і щирому її осуді, а так само визнанні провини, виявлення жалю з приводу вчиненого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не підтвердив своєю процесуальною поведінкою даних, які б надавали можливість розцінити його дії як щире каяття, а така його позиція на думку суду спрямована на призначення судом йому більш м`якого покарання.

Оскільки судом не встановлено відверте визнання вини ОСОБА_34 у вчиненні злочину в якому його обвинувачують, його щире співчуття з приводу цього та осуд своєї поведінки, яке б свідчило про його бажання виправити наслідки вчиненого, підстав для визнання обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, як щире каяття суд не вбачає.

Призначаючи такий вид та міру покарання всім обвинуваченим , суд виходив із принципу законності, справедливості і індивідуалізації покарання, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самими обвинуваченими так і іншими особами, а також забезпечить почуття справедливості у суспільства та потерпілих . Призначення обвинуваченим більш м`якого покарання, на думку суду, не відповідатиме даним про обвинувачених, та суперечитиме основним засадам призначення покарання та правовим положенням частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України, якою визначено мету покарання.

Зважаючи на тяжкість призначеного обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, з метою забезпечення виконання вироку, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, призначеного йому вироком Ніжинського міськрайонного суду , суд приходить до висновку про необхідність до вступу вироку в законну силу зміни їм запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою, взявши останніх під варту негайно в залі суду.

Зважаючи на тяжкість призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання , з метою забезпечення виконання вироку, з урахуванням ст. 177, 178 КПК України , суд вважає за необхідне обрати йому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду. Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вираховувати з моменту фактичного їх затримання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Зняти з майна накладений арешт. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів підлягають стягненню на користь держави пропорційно з обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 1 ст 162 КК України , ч. 3 ст. 185 КК України , ч. 2 ст. 289 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, призначити йому покарання :

за ч.1 ст. 162 КК України- у виді 1 року обмеження волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна ;

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 6 ( шість ) місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у виді застави змінити на тримання під вартою в Державній установі « Чернігівський слідчий ізолятор « , взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного взяття під варту, зарахувавши в термін відбування покарання час перебування його під вартою з моменту затримання 03.01.2017 до виходу із СІЗО під заставу 04.04.2017 включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Заставу, внесену як альтернативу запобіжного заходу - повернути заставодавцю після вступу вироку в законну силу за вимогою.

Стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз в доход держави 7 944 ( сім тисяч дев`ятсот сорок чотири ) гривні 23 коп.

ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 2 ст. 289 України, призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна;

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді 6 ( шести ) років 5 ( п`яти ) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у виді застави змінити на тримання під вартою в Державній установі « Чернігівський слідчий ізолятор « , взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного взяття під варту, зарахувавши в термін відбування покарання час перебування його під вартою з моменту затримання 03.01.2017 до виходу із СІЗО під заставу 29 березня 2017 включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Заставу, внесену як альтернативу запобіжного заходу - повернути заставодавцю після вступу вироку в законну силу: ОСОБА_35 - 60 000 ( шістдесят тисяч ) гривень, ОСОБА_36 68 000 ( шістдесят вісім тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз в дохід держави 4 331 ( чотири тисячі триста тридцять одна ) гривня 11 коп.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 2 ст. 289 КК України, призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вирок в законну силу обрати у виді тримання під вартою в Державній установі « Чернігівський слідчий ізолятор « , взявши під варту в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1 381 ( одну тисячу триста вісімдесят одну ) гривню 34 коп. за проведення судових експертиз.

Зняти арешт з: автомобіля марки «АЗЛК-2140» (Москвич), державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », оранжевого кольору; п`яти скляних чарок; металевого сита; саморобного пристрою для паління; мобільного телефону марки «Самсунг»; мобільного телефону марки «Соні Еріксон»; мобільного телефону марки «Нокіа», радіоприймача чорного кольору, чоловічих зимових кросівок чорного кольору з червоною лейбою 43 розміру; мобільного телефону марки «Самсунг» ІМЕІ № НОМЕР_3 чорного кольору; в`язки ключів в кількості 19 штук з брелоком, автомобіля марки «MAZDA-323», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », сірого кольору; пошкодженої звукової колонки; чотирьох металевих кришок з каструль; штори; трьох металевих каструль; металевої миски; пальта чорного кольору; простині; рушника червоного кольору; навісного замка; ручної дрилі; пластмасової миски; кип`ятильника; гаманця чорного кольору, кросівок темно-синього кольору з вставками із шкірозамінника сірого кольору 42 розміру.

Речові докази:

Автомобіль марки «MAZDA-323», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » залишити у користуванні ОСОБА_10 .

Автомобіль марки «АЗЛК-2140» (Москвич), державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », оранжевого кольору залишити у користуванні ОСОБА_9 .

Саморобний пристрій для паління , три паперові згортки з подрібненою речовиною, склянну банку 0, 5 л з подрібненою речовиною знищити ;

П`ять скляних чарок, металеве сито, мобільний телефон марки «Самсунг» , мобільний телефон марки «Соні Еріксон», мобільний телефон марки «Нокіа», пошкоджену звукову колонку , металеві кришки з каструль, штору, металеві каструлі, металеву миску, пальто чорного кольору, простинь, рушник червоного кольору, навісний замок, ручна дриль, пластмасова миска, кип`ятильник, гаманець чорного кольору, радіоприймач чорного кольору , кросівки 42 розміру, кросівки 43 розміру , мобільний телефон марки «Самсунг» GT T1081 T із сім картою київстар - повернути власникам;

DVD-R диск з проведення слідчого експерименту від 15.03.2017, DVD-R диск за вих. 38Т та DVD-R диск за вих. 39 Т на яких міститься інформація НСРД , DVD-R диск №MFP310TK16164125 - залишити в матеріалах кримінального провадження .

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1