279/1368/20
1-кс/279/289/20
іменем України
06 квітня 2020 року
В С Т А Н О В И В:
Слідчий Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області звернувся з клопотанням про арешт майна в якому зазначив, що 18.03.2020 року близько 10 години в приміщенні короткострокових побачень ДУ КВК (№ 71), що розташована за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Б. Шосе, 4, під час перевірки поштового відправлення засудженому ОСОБА_4 , було виявлено в середині білу кристалоподібну речовину зовні схожу на наркотичний засіб.
18.03.2020 року о 10:03 год. до чергової частини Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від чергового державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» про те, що 18.03.2020 року близько 10 год. до державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» за адресою: Житомирська обл., м. Коростень, вул. Б. Шосе, 4 надійшла посилка через кур`єра ТОВ «Нова Пошта» від ОСОБА_5 для засудженого ОСОБА_6 , в ході огляду якої виявлено речовину схожу на наркотичний засіб.
В період часу з 11:01 год по 12:05 год. під час проведення огляду місця події проведеного в приміщенні короткострокових побачень державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» за адресою: Житомирська обл., м. Коростень, вул. Б. Шосе, 4 було виявлено полімерну ємність синьо-білого кольору з кристалоподібною білою речовиною, яку упаковано згідно правил пакування та вилучено в якості речових доказів у кримінальному провадженні, які тимчасово зберігаються в Коростенському ВП ГУНП в Житомирській області.
З метою недопущення зіпсування, знищення вищевказаного майна клопотав про накладення на нього арешту.
Постановою слідчого від 19.03.2020 року полімерну ємність синьо-білого кольору з кристалоподібною білою речовиною та 2 змиви на марлевий тампон зроблені з полімерної ємності визнано речовим доказом.
Відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді
або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення : : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
З матеріалів, доданих до клопотання слідує, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не має власника, оскільки така інформація в клопотанні відсутня, а отже особа, яка може бути позбавлена за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування зазначеним в клопотанні майном, відсутня.
Слід зазначити, що кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, який віднесено до злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Оскільки вільний обіг наркотичних засобів заборонено, тому наркотичні засоби не можуть мати законного власника чи володільця.
Клопотання не містить обгрунтування того, що існують ризики зникнення чи знищення майна, яке не має законного власника (володільця), якому може бути повернуто, а також зникнення або знищення таких об`єктів, які створені органом досудового розслідування та перебувають у його володінні.
При цьому, до клопотання доказів того, що вилучена кристалоподібна речовина є наркотичним засобом, тобто предметом злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України , не подано.
Накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказана речовина є наркотичним засобом суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.
Визнання певних речей чи предметів речовими доказами не вимагає безумовного накладення на такі речі арешту.
При цьому, слідчим не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом, та відповідно до Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», перебуває на відповідному зберіганні в камері зберігання речових доказів при ГУНП в Житомирській області, що виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, втраченим, знищеним, використаним або перетвореним.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не
доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому воно задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.167, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання про накладення арешту на кристалоподібну білу речовину в полімерній ємності - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя: ОСОБА_1