Справа № 201/220/20
Провадження № 1-кс/201/211/2020
У Х В А Л А
іменем України

15 січня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про встановлення строку, необхідного для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001676 від 19 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року було задоволено його скаргу на бездіяльність прокурора Дніпропетровської міської прокуратури № 2 при розгляді клопотання №20/06-СВС про закриття кримінального провадження №0001676 від 19 квітня 2016 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак до цього часу відповідне рішення прокурором або слідчим не прийнято. Тому заявник просив суд встановити процесуальний строк в 1 місяць з дня проголошення ухвали для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001676 від 19 квітня 2016 року та для прийняття прокурором одного із передбачених ч. 1 ст. 283 КПК України рішень.

Від представника заявника до суду надійшла заява, в якій останній підтримав клопотання, просив його задовольнити та розглянути це питання без його участі.

Представник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що 19 квітня 2016 року відкрито кримінальне провадження №0001676, яке внесене до ЄРДР 19 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року було скасовано постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 20 червня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 20 червня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0001675, внесеному до ЄРДР 19 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 190 КК України, як невмотивовану та зобов`язати розглянути клопотання у повному обсязі із аналізом доводів заявника.

На час розгляду клопотання досудове розслідування триває, підозру жодній особі не пред`явлено та відомостей щодо повторного розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження в розпорядження суду не надано.

Відповідно до ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;

2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Досудове розслідування повинно бути закінчено:

1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина перша статті 219 в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону.

Разом з тим, Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права. Адже, це є гарантією визнання правомірності чи неправомірності дій як державних службовців, так і окремих громадян (рішення у справах «Рябих проти Росії», заява від 2003 р., №52854/99, п.52; «Савінський проти України», заява від 28.02.2006, №6965/02, п.23).

Такий підхід випливає також із змісту рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», у якому суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ, зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 8 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Згідно ч. 2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Вчасне не проведення необхідних слідчих та процесуальних дій суттєво порушує фундаментальний визначений КПК України принцип розумності строків, метою якого є захист осіб від надмірного затягування процесу.

Цей принцип прямо впливає з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення на справедливий і публічний розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Україна, яка ратифікувала цю конвенцію в 1997 році, взяла на себе обов`язок гарантувати права та свободи, закріплені розділом І цієї конвенції, усім тим, хто перебуває під її юрисдикцією. Сюди ж належить і право на доступ до правосуддя в частині розумності строків кримінальних процедур.

Згідно практики Європейського суду перебіг строків досудового розслідування розпочинається з моменту висунення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включається не лише арешт, вручення повідомлення про підозру, а й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження» (справа «Екле проти ФРН», 1982).

Перевіривши матеріали клопотання, беручи до уваги тривалий строк досудового розслідування, слідчий суддя вважає можливим задовольнити його частково та встановити розумний строк для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування в рамках вказаного кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 333, 350, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про встановлення строку, необхідного для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001676 від 19 квітня 2016 року задовольнити частково.

Встановити строк до 17 лютого 2020 року для розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 від 20 червня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0001675, внесеного до ЄРДР 19 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 190 КК України.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1