Житомирський апеляційний суд
Справа №296/892/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2020 року про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и л а:
31.01.2020 року слідчий за погодженням з прокурором звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира з клопотанням про арешт майна, вилученого 30.01.2020 під час затримання ОСОБА_7 , а саме: спецзасіб «Терен-4», поміщений до спецпакету №4399278; грошові кошти в сумі 18 455 грн., (купюри номіналом по 500 грн. - 28 шт., 200 грн. -17 шт., 1000 грн. - 1 шт., 10 грн. -3 шт., 5 грн. - 1 шт., 20 грн. -1 шт.) банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , №№ НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які поміщені до спецпакету №439927; мобільний телефон моделі «Нuаwеі» в корпусі чорного кольору з прозорою пластиковою накладкою, поміщений до спецпакету № 7114104.

ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування за підозрою ОСОБА_7 у наданні службовій особі ОСОБА_8 неправомірної вигоди за невчинення в його інтересах дії з використанням наданого йому службового становища, а саме несприяння у проведенні перевірок Управлінню ДМС України в Житомирській області при легалізації перебування на території України іноземним громадян, яких буде представляти ОСОБА_7 .

Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані досудовим розслідуванням за ч.3 ст. 369 Кримінального кодексу України.

Подане клопотання про арешт майна обґрунтовується тим, що вилучені під час затримання ОСОБА_7 , речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, можуть бути засобом вчинення кримінального правопорушення, вилучені грошові кошти можуть підлягати конфіскації, а без застосування арешту вказаного майна неможливо буде дослідити обставини кримінального провадження, які підлягають доказуванню.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000007 від 27.01.2020 року. Накладено арешт на майно, вилучене 30.01.2020 року під час затримання ОСОБА_7 , із забороною користування та розпорядження ним, а саме: спецзасіб "Терен-4", поміщений до спецпакету №4399278; грошові кошти в сумі 18 455 грн. (купюри номіналом по 500 грн. - 28 шт., 200 грн. - 17 шт., 1000 грн. - 1 шт., 10 грн. - 3 шт., 5 грн. - 1 шт., 20 грн. -1 шт.); банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , №№ НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які поміщені до спецпакету №4399277; мобільний телефон моделі «Нuawei» в корпусі чорного кольору з прозорою пластиковою накладкою, поміщений до спецпакету № 7114104.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, безпідставною, а тому підлягає скасуванню, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону. Зазначає, що він не мав змоги ознайомитися з вищевказаним клопотанням слідчого про накладання арешту. Стверджує, що незважаючи на те, що клопотання було подано ще 31.01.2020 року, фактично його повідомили про нього лише 03 лютого, тобто за кілька годин до засідання. У своєму клопотанні слідча не змогла навести фактичних причин для арешту усього майна, що було вилучене 30.01.2020 року під час затримання, що підтверджується тим, що слійдчий подала два клопотання про арешт, те, яке розглядається в даній справі, та друге, в якому просить арештувати журнал та 2000 гривень, що були також вилучені 30.01.2020 року. Щодо арешту «мобільного телефону моделі «Нuаwеі» в корпусі чорyого кольору з прозорою пластиковою накладкою., вказує, що під час затримання, у слідчої було достатньо часу для того, аби повністю переписати дані мобільного телефону. Слідчий не доводила, що саме цей телефон використовувався для вчинення кримінального правопорушення. На сьогодні в неї просто є факт того, що під час затримання його було добровільно видано. Вказує, шо жодних доказів, що ці речі мають хоча б якесь відношення до справи. Вони ніде не були прописані, їх фізично могло не бути з ним, і це ніяк би не змінило дану справу. Стверджує, що банківські рахунки не арештовані, та він має законне право ними користуватися. Що стосується грошових коштів, які були ним добровільно надані, та на які теж було накладено арешт, то вказує, що він має джерело законного прибутку. Крім того слідчий не надала жодного доказу того, що грошові кошти були здобуті незаконним шляхом, що саме ці грошові кошти були знаряддям злочину, що прокуратура буде клопотати на подальшій конфіскації майна, що ці грошові кошти фактично належать ОСОБА_7 . Щодо вилученого у нього спецзасобу «Терен-4», то стверджує, що без експертизи немає доказів, що це реально є спецзасобом. Він ніякого відношення до справи не має, та він не є таким, яким володіти заборонено законом. Це також не є річчю, що вилучена з обігу.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора про можливість часткового задоволення апеляційної скарги щодо арешту банківських карток та залишення в решті апеляційної скарги без задоволення, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та доводів апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 5 даної норми у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При цьому відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено:

-підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

-перелік і види майна, що належить арештувати;

-документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

-розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання.

Відповідно до ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому з положень ч.2 ст. 173 даного Кодексу вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проаналізувавши зміст зазначених норм, клопотання слідчого, висновки слідчого судді та доводи апеляційної скарги, колегія судді приходить до висновку, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на спецзасіб "Терен-4", грошові кошти в сумі 18 455 грн., мобільний телефон моделі «Нuawei», однак помилково наклав арешт на банківські картки з відповідними номерами.

Так з матеріалів провадження вбачається, що ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування за підозрою ОСОБА_7 у наданні службовій особі ОСОБА_8 неправомірної вигоди за невчинення в його інтересах дії з використанням наданого йому службового становища, а саме несприяння у проведенні перевірок Управлінню ДМС України в Житомирській області при легалізації перебування на території України іноземним громадян, яких буде представляти ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу затримання від 30.01.2020 року, о 15 год. 10 хв. було затримано ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, який добровільно віддав речі, а саме: спецзасіб «Терен-4», поміщений до спецпакету №4399278; грошові кошти в сумі 18 455 грн., (купюри номіналом по 500 грн. -28 шт., 200 грн. -17 шт., 1000 грн. - 1 шт., 10 грн. - 3 шт., 5 грн. - 1 шт., 20 грн. -1 шт.) банківські картки № НОМЕР_1 ,№ НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які поміщені до спецпакету №4399277; мобільний телефон моделі «Нuawеі» в корпусі чорного кольору з прозорою пластиковою накладкою, поміщений до спецпакету № 7114104.

Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані досудовим розслідуванням за ч.3 ст. 369 Кримінального кодексу України.

При цьому цілком обгрунтованми є доводи слідчого про те, що вилучені в підозрбваного грошові кошти та мобільний телефон є майном підозрюваного та може бути конфісковано у разі визнання останньогго винним у вчиненні даного правопорушення , оскільки санкція ч.3 ст. 369 КК УКраїни передбачає конфіскацію майна обвинуваченого як додаткового покарання, і без застосування арешту вказаного майна виконання вказаних вимог закону може бути утруднено. Що стосується вимог щодо арешту вилученого в підозрюваного спецзасобу «Терен-4», то вказаний предмет у відповідності до положень ст. 236 ч.7 КПК України підлягає вилученню та арешту як предмет, що вилучений законом з обігу, незалежно від його відношення до кримінального провадження.

Враховуючи правові підстави для арешту майна та достатність доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання можливості їх приховування, псування, знищення, відчуження, а також необхідність проведення експертного дослідження спецзасобу "Терен-4", слідчий суддя на час розгляду вказаного клопотання обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладання арешту на спецзасіб "Терен-4", грошові кошти в сумі 18 455 грн., мобільний телефон моделі «Нuawei» з прозорою пластиковою накладкою .

Що стосується накладення арешту на банківські картки, то слід зазначити, що такі картки є власністю банку, а не підозрюваного, тим більш, що арешт на банківські рахунки підозрюваного не накладався, вказані картки не відповідають критеріям визначеним у ст.98 КК України, та не можуть підлягати конфіскації у якості майна підозрюваного, обвинуваченого, а тому правових підстав для накладення арешту на банківські картки апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, а саме на спецзасіб "Терен-4", грошові кошти в сумі 18 455 грн., мобільний телефон моделі «Нuawei» не грунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами провадження та викладеними вище обставинами.

Так прокурором під час апеляційного розгляду було зазначено, що на час вилучення та накладання арешту однозначних даних про те, що вилучений спеціальний засіб є саме Тереном-4, не було, для встановлення цієї обставини в кримінальному провадження призначено відповідне експертне дослідження з метою перевірки чи дійсно вилучений засіб є «тереном 4», обіг якого не заборонено.

Грошові кошти в сумі 18 455 грн та мобільний телефон моделі «Нuawеі» в корпусі чорного кольору з пластиковою накладкою було виявлено та вилучено під час затримання ОСОБА_7 , є обгрунтовані підстави вважати, що зазначене майно є його власністю. Та оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, санкція якої передбачає покарання, пов`язане з позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, що відповідає вимогам частини 5 статті 170 КПК України, арешт майна накладений на вилучені гроші та мобільний телефон є цілком обгрунтованим.

Разом з тим доводи апеляційної скарги про безпідставність накладення арешту на банківські картки є слушними, тому ухвала слідчого судді в цій частині у відповідності до положень ст.ст. 407 ч.3, 409, 411 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвалив цій частині , якою у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , №№ НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 слід відмовити, проти чого також не заперечувала прокурор в ході апеляційного перегляду провадження.

Усі інші доводи та пояснення, викладені в апеляційній скарзі, є суб`єктивним ставленням підозрюваного до обставин, що підлягають встановленню в ході досудового розслідування кримінального провадження, та доводів і вимог слідчого, зазначених в клопотанні, та не можуть бути підставою для визнання ухвали слідчого судді незаконною в повному обсязі та для відмови в повному обсязі в задоволенні клопотання слідчого про арешт вилученого майна.

В решті ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2020 року в частині накладання арешту на банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , №№ НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , №№ НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 відмовити.

В решті ухвали слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: