П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року
м. Київ

справа № 755/30014/14-к

провадження № 51-5237 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року про повернення його заяви про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Апеляційний суд м. Києва 10 березня 2016 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасував, ухвалив новий, яким призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 березня 2017 року вказаний вирок суду апеляційної інстанції залишений без зміни.
17 жовтня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_6 повернуто його заяву на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, які її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із постановленим рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду, посилаючись на положення ст. 463 КПК України. При цьому, на думку засудженого, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності за вироком Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року.

Крім того, ОСОБА_6 надіслав доповнення до касаційної скарги, в яких просить вирок Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року скасувати, кримінальне провадження закрити, вказуючи на те, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ належним чином не перевірив законність зазначеного вироку.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити без зміни постановлену стосовно ОСОБА_6 ухвалу суду апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, якіперешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 460 КПК України визначено, що учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті (ч. 1 ст. 463 КПК України).

Частиною 6 статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Статтею 33 КПК України визначено правила інстанційної підсудності, за якими, зокрема, кримінальне провадження за нововиявленими обставинами здійснюється судом, який ухвалив рішення, що переглядається; кримінальне провадження у першій інстанції здійснюють місцеві загальні суди, а також Вищий антикорупційний суд.

ОСОБА_6 у своїй заяві про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року за новововиявленими обставинами посилався на обставини, які, на його думку, є нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що суддя апеляційного суду, повертаючи ОСОБА_6 указану заяву, дійшла висновку про те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 463 КПК України зазначена заява має розглядатися в суді першої інстанції, оскільки фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та докази щодо них розглядались саме судом першої інстанції.

За матеріалами кримінального провадження встановлено, що 10 березня 2016 року Апеляційний суд м. Києва за апеляційною скаргою прокурора скасував вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року лише в частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, призначивши ОСОБА_6 більш суворе покарання. При цьому під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції фактичні обставини справи не перевірялись, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 ніким не оспорювались.

З огляду на викладене Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про повернення заяви засудженого, вважає його достатньо вмотивованим, а тому підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 відсутні.

Водночас ОСОБА_6 не позбавлений можливості звернутися із аналогічною заявою до суду першої інстанції, який ухвалив вирок 06 березня 2015 року.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442, 459, 467 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року про повернення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року за нововиявленими обставинами без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3