Єдиний унікальний номер 235/5563/18
Номер провадження 11-кп/804/1216/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ковалюмнус Е.Л.,

суддів Стародуба О.Г., Шигірта Ф.С.,

при секретарі Долі В.В.,

за участю:

прокурора Струкова А.О.,

захисника Гостренко С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження № 0000236 стосовно ОСОБА_1 за його апеляційною скаргою на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини А 1556, номера обслуги мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону - кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення танкового батальйону, солдата, що зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.407 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно до вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2019 року, ОСОБА_1 12 вересня 2016 року відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.2 п.18, ч.3 п.42, ч.4 п.81 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, добровільно уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на три роки.

У подальшому відповідно до наказу командира військової частини А1556 № 203 від 15.09.2016 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини А1556, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону - кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення танкового батальйону вищевказаної військової частини.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1, 3, п.8 ст.6, п.2 ст.23, п.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, а саме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири(начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи і занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви,встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, солдат ОСОБА_1 , діючи порушення вимог вище зазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. Зокрема, 25 листопада 2016 року солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України та Конституції України, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від несення обов`язків військової служби, не з`явився вчасно до військової частини А1556, яка на той час дислокувалась в с. Мемрик, Покровського р-ну, Донецької області та продовжував ухилятися від обов`язків несення військової служби до 16 березня 2018 року. 16 березня 2018 року солдат ОСОБА_1 , самостійно з`явився до військової прокуратури Донецького гарнізону, таким чином припинив вчиняти кримінальне правопорушення.

Тобто, в період часу з 25 листопада 2016 року по 16 березня 2018 року солдат ОСОБА_1 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував поза межами військової частини, обов`язки військової служби не виконував, а перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що суд не надав йому адвоката упродовж судових засідань, чим порушив його право на захист. Також на його думку суд призначив занадто суворе покарання.

Прокурором військової прокуратури об`єднаних сил надані заперечення, в яких він вважає вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2019 року законним, обґрунтованим, вмотивованим та просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_1 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду вказаного кримінального провадження, заяв про відкладення слухання апеляційної скарги не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника Гостренко С.Д., яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_1 , прокурора Струкова А.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень ніким не оспорюється, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_1 винним себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав пояснення стосовно фактичних обставин справи.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_1 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до тяжкого злочину, конкретних обставин справи, даних про його особу, який раніше не судимий, не одружений, проходить службу за контрактом, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем проходження служби характеризується позитивно.

Також при призначенні покарання судом враховано щире каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 обґрунтовано прийняті до уваги всі зазначені обставини, в тому числі пом`якшуючі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_1 щодо призначення йому занадто суворого покарання не заслуговують на увагу, оскільки обвинуваченому ОСОБА_1 призначене покарання в мінімальному розмірі санкції за інкримінований йому злочин.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо порушення права на захист, колегія суддів зазначає наступне.

Після прослуховування колегією суддів технічного запису судових засідань від 03 грудня 2018 року та 16 травня 2019 року, встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, в тому числі, право мати захисника, вручена пам`ятка про його права та обов`язки, після чого останній заявив, що не потребує правової допомоги та буде захищати себе у суді самостійно.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання, у виді 3 років позбавлення волі є саме таким.

За таких обставин, доводи обвинуваченого ОСОБА_1 про можливість призначення йому більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягають, оскільки щире каяття та сприяння розкриттю злочину, не є безумовним обов`язком суду для пом`якшення покарання, тим паче, що покарання, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначено в мінімальних межах санкції вказаної статті.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тягли за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Судді