Єдиний унікальний номер 333/6096/19
Номер провадження 1-кп/333/208/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2020 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей, зареєстрованого та: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22 серпня 2019 року приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на грубе порушення громадського порядку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшовши до кіоску № 1 рядку № 3, який розташований на території автомобільного ринку, по вулиці Оріхівське шосе, 36, у місті Запоріжжя, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи малозначний привід, яким стала відмова у знайомстві з продавцем ОСОБА_6 через його поведінку, демонструючи свою неповагу до оточуючих його громадян, став висловлюватися грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_6 .

З метою припинення хуліганських дій з боку ОСОБА_4 , до нього підійшов знайомий ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , який зробив йому зауваження з метою заспокоєння останнього.

Не реагуючи на зауваження з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_4 продовжуючи поводити себе зухвало, дістав з кишені брюк складний ніж, яким почав погрожувати ОСОБА_7 та в подальшому, вказаним ножем, тобто предметом заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 удари в область правого передпліччя, в область нижньої щелепи зліва та в задню поверхню грудної клітини, чим спричинив останньому, згідно висновку експерта № 718 від 06 вересня 2019 року, рани в області правого передпліччя в нижній третині, на нижній щелепі зліва біля мочки вуха, на задній поверхні грудної клітини по лопатковій лінії на рівні 3 ребра, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та пояснив що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, 22 серпня 2019 року приблизно у вечірній час доби, він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшовши до кіоску № 1 рядку № 3, який розташований на території автомобільного ринку, по вулиці Оріхівське шосе, 36, у місті Запоріжжя, використовуючи малозначний привід, яким стала відмова у знайомстві з продавцем ОСОБА_6 через його поведінку, став висловлюватися грубою нецензурною лайкою на адресу останньою. В цей час, до нього підійшов знайомий ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , який зробив йому зауваження, в результаті чого у них зав`язалась бійка, де він дістав з кишені брюк складний ніж, яким почав погрожувати ОСОБА_7 та в подальшому, вказаним ножем, наніс останньому удари в область правого передпліччя, в область нижньої щелепи зліва та в задню поверхню грудної клітини. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.4 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, пов`язане з опором громадянину який припиняв хуліганські дії.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86)

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Вину у його вчиненні ОСОБА_4 визнав повністю, розкаявся. Також суд приймає до уваги вік обвинуваченого та стан його здоров`я, який на обліку психіатричному та психоневрологічному диспансері не перебуває даних, що характеризують особу винного, він раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, дані про його особу, щире каяття обвинуваченого, його позитивну поведінку після вчинення злочинів (не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки щодо явки до органу досудового розслідування, суду), суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначити покарання та звільнити від відбування з випробуванням.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100,366-368,371,373-374,376,395 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: складний ніж, чоловіча футболка, які знаходиться в камері схову Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя ОСОБА_1