У Х В А Л А Справа № 200/6773/19

Провадження № 1-кс/932/496/20

03 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2020 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про скасування арешту майна.

Необхідність зняття арешту обґрунтовує наступним. Слідчим СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 здійснювалось досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000504 від 26.04.2018 року. У межах цього кримінального провадження 23.10.2018 року у квартирі АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено майно ОСОБА_4 , а саме: ноутбук чорного кольору «PackardBell» model KBYFO s/n: IXBCT020280450FF091601 із зарядним пристроєм; системний блок марки «CHIEFTEC» model CTG-500-80P, s/n: 237; маршрутизатор марки «ТР-LINK» model TL-WR841ND (UA) s/n:217 із зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «AppleIphoneXs» IMEI: НОМЕР_1 , картка пам`яті mircosd марки Kingston 16 GB; а також майно ОСОБА_5 , а саме: ноутбук марки «Acer» модель «Aspire 6920» з наліпкою «Microsoft» № 00146-136-308-266 разом з зарядним пристроєм; системний блок чорного кольору (без бокової стінки) з написом «Impression computer» та наліпкою на задній стінці sn: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки IPhone, модель MGUN244/A, imei: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «Lenovo», модель 250-70, sn: YB06560003 разом з зарядним пристроєм; мобільний телефон марки IPhone, модель MKT72LL/A, imei: НОМЕР_4 ; ноутбук марки «Toshiba Satellite» без наліпки, разом з зарядним пристроєм; мобільний телефон марки IPhone, модель MN522LL/A, imei: НОМЕР_5 ; ноутбук марки «Samsung», модель NP-R60Y, s/n: 003193CPA00335A разом з зарядним пристроєм; системний блок чорного кольору без бокової та передньої стінки з наліпкою на задній стінці з написом cn НОМЕР_6 ; wifi роутер білого кольору марки «TP-Link» sn: НОМЕР_7 ; жорсткий диск марки «Samsung SP084211», s/n: S0DWJ30L474313. Це майно слідчим було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, внаслідок чого на нього слідчим суддею накладено арешт. Копії ухвал слідчого судді про накладення арешту на майно, його власники не отримували. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є підозрюваними у кримінальному провадженні. Строк досудового розслідування по цьому кримінальному провадженню сплив 26.10.2018 року. В телефонному режимі він дізнався від слідчого, що той закрив кримінальне провадження за спливом строку досудового слідства. Неповернення майна їх власникам, не дивлячись на закриття кримінального провадження, порушує їх конституційні права на володіння, користування та розпорядження ними своїм майном, через що прохав клопотання задовольнити.

Адвокат ОСОБА_3 належним чином повідомлений про дату, час та місце та розгляду клопотання, однак у судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву, згідно із якою клопотання підтримав та прохав задовольнити.

Слідчий належним чином повідомлений про дату, час та місце та розгляду клопотання, однак у судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву, згідно із якою не заперечував проти зняття арешту з майна, оскільки 27.10.2019 року кримінальне провадження ним закрито на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року по справі № 200/17140/18, по кримінальному провадженню № № 0000504 від 26 квітня 2018 року, накладено арешт на вилучене 23 жовтня 2018 року при проведенні обшуку квартири (офісного приміщення) АДРЕСА_2 , майно, а саме: ноутбук марки «Acer» модель «Aspire 6920» з наліпкою «Microsoft» № 00146-136-308-266 разом з зарядним пристроєм; системний блок чорного кольору (без бокової стінки) з написом «Impression computer» та наліпкою на задній стінці sn: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки IPhone, модель MGUN244/A, imei: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «Lenovo», модель 250-70, sn: YB06560003 разом з зарядним пристроєм; мобільний телефон марки IPhone, модель MKT72LL/A, imei: НОМЕР_4 ; ноутбук марки «Toshiba Satellite» без наліпки, разом з зарядним пристроєм; мобільний телефон марки IPhone, модель MN522LL/A, imei: НОМЕР_5 ; ноутбук марки «Samsung», модель NP-R60Y, s/n: 003193CPA00335A разом з зарядним пристроєм; системний блок чорного кольору без бокової та передньої стінки з наліпкою на задній стінці з написом cn НОМЕР_6 ; wifi роутер білого кольору марки «TP-Link» sn: НОМЕР_7 ; жорсткий диск марки «Samsung SP084211», s/n: S0DWJ30L474313.

Відповідно до протоколу обшуку від 23 жовтня 2018 року, при проведенні обшуку квартири (офісного приміщення) АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 зазначена як та особа, в приміщенні якої проводився обшук, та яка отримала копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку і копію протоколу про проведення обшуку. Отже, ОСОБА_5 є тією особою, у якої тимчасово вилучено її майно, тобто є фактичною володілицею вилученого та згодом арештованого майна.

Через те, що як видно із копії ухвали про накладення арешту на майно, ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 , не були присутні у судовому засіданні при розгляді клопотання про накладення арешту на їх майно, вони, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, мають право на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна безпосередньо, або через представника.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року по справі № 200/17139/18 по кримінальному провадженню № № 0000504 від 26 квітня 2018 року, накладено арешт на вилучене 23 жовтня 2018 року при проведенні обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 , майно, а саме: ноутбук чорного кольору «PackardBell» model KBYFO s/n: IXBCT020280450FF091601 із зарядним пристроєм; системний блок марки «CHIEFTEC» model CTG-500-80P, s/n: 237; маршрутизатор марки «ТР-LINK» model TL-WR841ND (UA) s/n:217 із зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «AppleIphoneXs» IMEI: НОМЕР_1 , картку пам`яті mircosd марки Kingston 16 GB; банківську картку номер НОМЕР_8 ; банківську картку номер НОМЕР_9 .

Арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів по цьому кримінальному провадженню.

Досудове розслідування по кримінальному провадженню здійснювалось за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається із витягу з ЄРДР під № 0000504, що роздрукований станом на 03 лютого 2020 року, кримінальне провадження закрито 27 жовтня 2019 року на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із тим, що строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

У зв`язку з закриттям кримінального провадження, приходжу до висновку про те, що на сьогоднішній день, необхідність в арешті майна, яке належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відпала, що є підставою для задоволення клопотання. З тих підстав, що кримінальне провадження закрито, тобто досудове розслідування завершено без передання обвинувального акту до суду, майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає звільненню з під-арешту.

Нормами ст. 174 КПК України визначено, що до компетенції слідчого судді на стадії досудового розслідування відноситься розгляд клопотання власника майна про скасування арешту майна у випадку, якщо необхідність у його застосуванні відпала. Цієї ж статтею встановлено повноваження прокурора на самостійне скасування арешту з майна якщо ним особисто прийнято постанову про закриття кримінального провадження. Таким чином, у випадку винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, в межах якого вжито арешт майна, законодавцем не передбачено чіткої, однозначно визначеної правової процедури зі скасування арешту, накладеного на майно, оскільки досудове розслідування завершується, в тому числі, закриттям кримінального провадження, після чого слідчий суддя вже не є тією особою, яка здійснює судовий контроль за дотриманням органом досудового розслідування норм чинного кримінально-процесуального законодавства України. Тих самих висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року за № 372/2904/17ц. В цей же час, вважаю за доцільне відступити від визначеної ним у цьому рішенні правової позиції, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Згідно із вимогами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до дефініції, що міститься у п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Пунктами 3 та 4 ч. 1 ст. 303 КПК України до повноважень слідчого судді віднесено розгляд скарг на рішення слідчого та прокурора про закриття кримінального провадження. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, передумовою звернення до суду із цивільним позовом у буквальному сенсі є існування спору з відповідачем, як з особою, що порушила цивільне право позивача, у випадку відсутності якого суд цивільної юрисдикції, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, закриває провадження у справі.

Оскільки слідчий органу досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 40 КПК України, законом не уповноважений на прийняття рішення про скасування раніше накладеного на майно арешту у зв`язку із закриттям кримінального провадження, тому, і цивільного спору з органом досудового розслідування, предметом якого є зняття арешту з майна, бути не може за відсутності у нього дискреційних повноважень, як і не може бути спору і з судом (слідчим суддею). Норми ст. 174 КПК України не містять прямої вказівки на можливість скасування арешту, який накладено на майно, слідчим суддею у випадку закриття кримінального провадження, однак, у той же час, як підставу для скасування арешту майна, визначають звернення до слідчого судді власника або володільця майна із відповідним клопотанням, яке підлягає задоволенню у тому випадку, коли потреба у подальшому обтяженні майна таким засобом забезпечення кримінального провадження зникла. Крім цього, повноваження прокурора на скасування арешту майна існують тільки у випадку, коли ним самостійно прийнято рішення про закриття кримінального провадження (ч. 3 ст. 174 КПК України). Наявність зазначених вище норм ст. 174 КПК України дає підстави вважати, що чинне кримінально-процесуальне та цивільно-процесуальне законодавство не в повному обсязі відповідають тим вимогам, які визначено у Конвенції, та багаточисельній практиці ЄСПЛ, які є джерелами права, щодо правової визначеності, забезпечення якої, як складової верховенства права, покладається на Державу в особі відповідних державних органів та із застосуванням відповідних правових інститутів. Право власника майна на використання в такому випадку ефективного, чіткого, передбачуваного для нього правового механізму, який відновлює його право, що обмежено накладеним арештом, на мирне володіння своїм майном, не дотримується. Внаслідок змін в часі судової практики, наявність правових висновків з цього питання та їх обов`язковість до застосування, а отже і обов`язок обізнаності із ними, саме професійними суддями та судами, вважати постанову Верховного Суду у справі № 372/2904/17ц від 15 травня 2019 року тією частиною національного законодавства та тим актом, який визначає правовий механізм скасування арешту з майна власника у закритому кримінальному провадженні, не видається можливим. Невизначеність для заявника (власника майна) правового механізму швидкого скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді застосованого при досудовому слідстві такого обтяження, як арешт майна у кримінальному провадженні, має своїм наслідком не тільки непередбачуваність для нього результатів розгляду клопотання або спору судом чи слідчим суддею, а й додатково призводить до покладення на власника майна зобов`язань із відстоювання свого права на користування, розпорядження та володіння своїм майном, шляхом зобов`язання його на подання цивільного позову до суду, що призводить до додаткових витрат з боку власника майна на підготовку та подачу ним цивільного позову. Окрім цього, зняття арешту з майна, що накладений слідчим суддею, у порядку цивільного судочинства, матиме наслідком для позивача створення додаткового обов`язку у вигляді сплати судового збору, а при задоволенні позову у відповідача також виникне зобов`язання із відшкодування позивачеві сплаченого ним судового збору. Цивільно-процесуальне законодавство ґрунтується, в тому числі, на диспозитивності процесу та праві подання сторонами заяв та клопотань по суті справи, змагальності цивільного процесу, який через це є тривалим у часі. Таким чином, запропонований Верховним Судом шлях скасування накладеного у кримінальному судочинстві арешту на майно, зверненням до суду у порядку цивільного судочинства, не забезпечить швидке поновлення обмеженого права власника чи володільця на своє майно. Оскільки ст. 173 КПК України передбачено стислі строки розгляду слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно - упродовж 72 годин із моменту його отримання слідчим суддею, вважаю, що застосування правового висновку Верховного Суду з розгляду справ вказаної категорії, може призвести і до не дотримання принципу рівності перед законом і судом учасників процесу, оскільки накладення арешту повинно бути застосовано упродовж 72 годин, а його скасування може тривати невизначений час. Оскільки недоторканість права власності є основоположною і непорушною засадою не тільки цивільного, але і кримінального провадження, спираючись на рішення ЄСПЛ у справах «Гудвін проти Сполученого Королівства», «Гожелік та інші проти Польщі», та враховуючи відсутність у слідчого дискреційних повноважень на скасування арешту майна одночасно із прийняттям постанови про закриття кримінального провадження, покладення на власника майна, яке вже обтяжено арештом, додаткового обов`язку із пред`явлення ним позову до суду у порядку цивільного судочинства, вважаю за можливе при розгляді даної категорії справ відступити від правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року за № 372/2904/17ц. До цих висновків приходжу ще й тому, що законодавець, визначаючи повноваження слідчого судді наявними лише на стадії досудового розслідування, все ж таки відніс до компетенції слідчого судді розгляд скарг на постанови слідчого та прокурора про закриття кримінального провадження, а отже передбачив цей виняток із загального правила, що свідчить про недостатню правову урегульованість ним нормами ст. 174 КПК України порядку скасування арешту з майна у кримінальному провадженні, що може розцінюватись як пробіл у кримінально-процесуальному законодавстві. Про правомірність скасування арешту майна слідчим суддею у випадку закриття кримінального провадження свідчить і положення ст. 170 КПК України, що містить дефініцію арешту, яким є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Вважаю, що відступлення від правової позиції Верховного Суду, яка визначена ним у своєму рішенні № 372/2904/17ц від 15 травня 2019 року, відповідає правовій позиції ЄСПЛ, згідно з рішеннями цього Суду у справах «Дія-97» проти України» та «Олександр Волков проти України», де зазначено, що: «… процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі ««Дія-97» проти України» (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями)».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 167, ч. 3 ст. 169 КПК України, скасування арешту майна є підставою для його негайного повернення слідчим, прокурором, особі, у якої воно було вилучено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 174, 369, 371-372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року по справі № 200/17140/18 на ноутбук марки «Acer», моделі «Aspire 6920» з наліпкою «Microsoft» № 00146-136-308-266 разом з зарядним пристроєм; системний блок чорного кольору (без бокової стінки) з написом «Impression computer» та наліпкою на задній стінці sn: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки IPhone, модель MGUN244/A, imei: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «Lenovo», модель 250-70, sn: YB06560003 разом з зарядним пристроєм; мобільний телефон марки IPhone, модель MKT72LL/A, imei: НОМЕР_4 ; ноутбук марки «Toshiba Satellite» без наліпки, разом з зарядним пристроєм; мобільний телефон марки IPhone, модель MN522LL/A, imei: НОМЕР_5 ; ноутбук марки «Samsung», модель NP-R60Y, s/n: 003193CPA00335A разом з зарядним пристроєм; системний блок чорного кольору без бокової та передньої стінки з наліпкою на задній стінці з написом cn НОМЕР_6 ; wifi роутер білого кольору марки «TP-Link» sn: НОМЕР_7 ; жорсткий диск марки «Samsung SP084211», s/n: S0DWJ30L474313 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року по справі № 200/17139/18 на ноутбук чорного кольору «PackardBell» model KBYFO s/n: IXBCT020280450FF091601 із зарядним пристроєм; системний блок марки «CHIEFTEC» model CTG-500-80P, s/n: 237; маршрутизатор марки «ТР-LINK» model TL-WR841ND (UA) s/n:217 із зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «AppleIphoneXs» IMEI: НОМЕР_1 , картка пам`яті mircosd марки Kingston 16 GB - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1