Справа №333/1863/17
Провадження № 1-кп/333/11/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження за №№0001118, 0001481 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Нежданинське, Тампонського району, Якутської області, Російської Федерації, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні має малолітнього сина 2011 року народження, не має групи інвалідності, не є адвокатом чи депутатом, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

14.03.2017 приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_4 , знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Далі, з метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих мотивів, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, переліз через паркан та проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав решітку металеву віконну, металевий бур, довжиною приблизно 2 метри, арматуру металеву, кутки металеві у кількості 2 одиниць, швелер металевий, загальною вагою 57 кілограм 800 грам, на загальну суму 289 гривень 00 копійок, які належали ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, та розпорядився ним на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 289 гривень 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфіковане як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Крім того, 08.04.2017 приблизно о 13 год. 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився в гостях у потерпілої ОСОБА_7 у приміщенні будинку АДРЕСА_3 . В цей момент, у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, дочекавшись моменту, коли потерпіла ОСОБА_7 залишить приміщення кухні, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, діючи умисно, повторно, корисливих мотивів зі столу в кухні викрав мобільний телефон «Prestigio Wize L3» корпусі жовтого кольору, вартістю 1228 гривень 00 копійок, який належав потерпілій ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_4 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1228 гривень 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, що кваліфікується як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, розкаявся. Показав, що дійсно 14.03.2017 приблизно о 14:00 годині, знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де переліз через паркан та проник на територію вказаного домоволодіння, звідки викрав решітку металеву віконну, металевий бур, арматуру металеву, кутки металеві, швелер металевий. Після чого, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Також, пояснив, що 08.04.2017 приблизно о 13 год. 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився в гостях у ОСОБА_7 , де зі столу в кухні викрав мобільний телефон «Prestigio Wize L3», розпорядившись ним на власний розсуд.

Враховуючи, що ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорював факт вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України при вищезазначених обставинах, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії по епізоду за 14.03.2017 р. за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки зазначеними діями останній здійснив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення та по епізоду від 08.04.2017 р. за ч. 2 ст. 185 КК України оскільки своїми діями підсудний здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Судом враховано, що відповідно до норм ст. 12 КК України, скоєні ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином відповідно.

Пом`якшуючими покарання обставинами є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду, раніше не судимий, суд дійшов висновку, що для виправлення ОСОБА_4 і для попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах статті із звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Також, при призначенні покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 , суд керуючись ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- решітку металеву віконну, металевий бур, довжиною приблизно 2 метри, арматуру металеву, кутки металеві у кількості 2 одиниць, швелер металевий, загальною вагою 57 кілограм 800 грам, передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 - залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1