Справа № 461/2767/20
Провадження №1-кп/461/422/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2020 року м.Львів
Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001196 від 24.03.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, має на утриманні двох дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 24.10.2019 року вироком Франківського районного суду м.Львова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням 2 років іспитового строку;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:
25.02.2020 року, приблизно о 13:55 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні аптеки «Подорожник» ПП «Соломія Сервіс», що знаходиться за адресою: м.Львів, проспект Чорновола, 2б, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із полиці вказаної аптеки дві коробки крему «Віши Аквалія Термаль пробуджуючий зволожуючий бальзам для очей 15 мл» (серійний номер 163), вартістю 407 грн. 99 коп., чим спричинив ПП «Соломія Сервіс» матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що 25.02.2020 року, приблизно о 13:55 год., перебуваючи у приміщенні аптеки «Подорожник» ПП «Соломія Сервіс», що знаходиться за адресою: м.Львів, проспект Чорновола, 2 б, таємно викрав із полиці вказаної аптеки дві коробки крему «Віши Аквалія Термаль пробуджуючий зволожуючий бальзам для очей 15 мл». У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це його згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, які йому інкриміновані, доведена повністю.
Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне усунення завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, завдана шкода відшкодована, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, одружений, має на утриманні двох дітей, не працює, має середню освіту, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Крім того, судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 24.10.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із призначенням 2 років іспитового строку.
Згідно ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Відтак, при призначенні покарання суд враховує положення ч.1 ст.71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років та 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 24.10.2019 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме: диск типу «DVD-R», на якому міститься копія відеозапису із камер відеоспостереження аптеки «Подорожник», що на проспекті Чорновола, 2б у м.Львові за 25.02.2020 року залишити при матеріалах кримінального провадження №0001196.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1