Справа №295/2970/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування, винесене в кримінальному провадженні № 0001152, та додані до клопотання матеріали,-

в с т а н о в и в :

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, в якому вказала, що 15.03.2019 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001152 за заявою ОСОБА_4 щодо можливого неналежного виконання професійних обов`язків медичними працівниками КУ «ЦМЛ №1» при наданні медичної допомоги ОСОБА_5 , внаслідок чого настала смерть останнього.

Досудове розслідування було доручено проводити слідчому відділу Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
У ході досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що 06.02.2019 року він, його дружина ОСОБА_6 та два сини ОСОБА_7 та ОСОБА_5 захворіли на інфекційну хворобу. Вони викликали сімейного лікаря ОСОБА_8 , яка призначила їм лікування вдома. 09.02.2019 року ОСОБА_4 , його дружині та сину ОСОБА_7 стало краще, у ОСОБА_5 підвищена температура не знижувалась, тому йому викликали швидку медичну допомогу, проте вона так і не приїхала. 10.02.2019 року ОСОБА_5 не було краще, тому йому знову викликали швидку медичну допомогу. Швидка поставила ОСОБА_5 діагноз запалення нижньої частини лівої легені та госпіталізували його до КУ «ЦМЛ №1» до відділення другої терапії. Лікуючим лікарем ОСОБА_5 була ОСОБА_9 , яка призначала йому лікування. З 11.02.2019 року стан ОСОБА_5 погіршувався. 14.02.2019 року ОСОБА_5 перевели до відділення інтенсивної терапії, так як він був у тяжкому стані. Лікарі робили все можливе. Однак, стан ОСОБА_10 погіршувався та ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер від грипу з пневмонією. ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_9 призначила неналежне лікування ОСОБА_5 , яке було неефективне і не давало полегшення, лікар не реагувала на погіршення стану.
На підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 11.04.2019 року, слідчою вилучено в КУ «ЦМЛ №1» медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 №1942.
З КУ «ЦМЛ №1» витребувано копії витягу з наказу №6-в від 11.02.2019 року, яким ОСОБА_11 лікаря-терапевта денного стаціонару поліклініки №1 призначено виконувати обов`язки завідувачки терапевтичного відділення №2, з 11.02.2019 року по 22.02.2019 року, на період додаткової відпустки ОСОБА_12 ; копії посадових інструкцій лікаря приймально-діагностичного відділення, завідувачки терапевтичного відділення №2, лікаря-терапевта денного стаціонару №2 поліклініки №1; копії характеристик на лікаря-терапевта денного стаціонару поліклініки №1 ОСОБА_11 та лікаря приймально-діагностичного відділення ОСОБА_13 .
Від ОСОБА_4 отримано медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_5 №503139.
19.06.2019 року допитано в якості свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що 06.02.2019 року її викликала сім?я ОСОБА_14 додому, у зв`язку з тим, що сім?я хворіла на застуду. ОСОБА_5 захворів останнім, через інтелектуальні порушення чітко висловити скарги не міг, за нього говорила мама. Зі слів мами, у ОСОБА_5 була підвищена температура тіла, нежить, сухий кашель. При огляді: носове дихання порушене, ніс гіперімований, хрипів не було, сатурація кисню 95% при нормі 94-99%. Було встановлено діагноз ГРВІ. Пацієнта ОСОБА_8 скерувала на рентгенографію органів грудної клітини, від якої родичі відмовились, оскільки ОСОБА_5 мав певні психічні розлади. ОСОБА_8 призначила жарознижувальні препарати, рясне вітамінізоване пиття. Показів до госпіталізації, на той момент, не було. Повідомила батькам, що у разі погіршення стану, повторно викликати її або швидку медичну допомогу. Згодом, мати ОСОБА_5 зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що стан погіршився, остання порадила викликати швидку медичну допомогу.
05.07.2019 року допитано в якості свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що 10.02.2019 року вона виконувала обов`язки завідуючого відділення терапії №2 КУ «ЦМЛ №1». Цього дня, у вечірній час, до лікарні карета швидкої медичної допомоги доставила хворого ОСОБА_5 , з його місця проживання, з пневмонією. У приймальному відділенні хворого оглянув черговий лікар ОСОБА_15 , йому зробили рентген-дослідження легенів, після чого, він був госпіталізований до терапевтичного відділення №2 для подальшого лікування. ОСОБА_5 було поставлено діагноз черговим лікарем пневмонія. 11.02.2019 року вже огляд хворого проводила ОСОБА_11 , на підставі тимчасово виконуючої обов`язки зав. відділення терапії, та як лікуючий лікар. Хворий знаходився в стані середнього ступеня важкості, в нього була підвищена температура тіла, слабкість, задишка, хворий малоконтактний (знаходиться на обліку в психдиспансері), тому повідомив лише, що в нього задишка. Відповідав на запитання про свій стан коротко «Так-Ні». Під час огляду, ОСОБА_5 було виміряно температуру, поміряно тиск, слухали дихання. За результатами огляду, діагноз пневмонія підтвердився, на основі огляду та результатів аналізів йому було призначене наступне лікування: антібіотики Левофлокс і Локсідол, гормони: дексамитезон, а ендокринолог збільшив дозу Л-тироксин, Реосоргібагт, Дифлефінак, Парацитамол (внутрівенно). Разом з хворим знаходилась його мати, з якою його доставили до лікарні та яка, під час огляду, повідомила, що в нього також наявне захворювання щитовидної залози - аутоімунний тироідіт, тому лікар-ендокринолог також оглядав його наступного дня та призначав лікування. Також мати повідомила, що ОСОБА_5 поступив до лікарні на 6-й день хвороби з підвищеною температурою. До того ж, ОСОБА_5 був психічно-хворим та знаходився на обліку в психдиспансері. ОСОБА_5 було направлено на аналізи: загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, біохімія. Після результатів загальної крові, у ОСОБА_5 було встановлено пневмонію. 12.02.2019 року на вечір температура у ОСОБА_5 спала, на запитання, чи йому краще він відповідав, що так. 13.02.2019 року на вечір ОСОБА_5 стало гірше, тому його оглянув черговий лікар приймального відділення (не пам`ятає, хто саме), йому поставили крапельницю та надали необхідні медикаменти, збільшили дози лікування. Наступного дня - 14.02.2019 зранку, було зібрано консиліум у складі лікаря-начмеда, ОСОБА_11 та анестезіолога ОСОБА_16 . Під час проведення консиліуму, було прийнято рішення перевести хворого ОСОБА_5 до відділення реанімації. Цього ж дня ввечері, хворому стало гірше, його стан погіршився, виник дистресс синдром (задишка). 15.02.2019 року йому повторно зробили рентген діагностику та поставлено діагноз двостороння пневмонія. Після того, як хворого перевели до відділення реанімації, ОСОБА_11 в хід лікування не втручалась, лише була присутня при консиліумах. Коли ОСОБА_5 перебував у відділенні реанімації, йому зробили рентген та змиви з ротоглотки з носу, де було встановлено діагноз вірусна двостороння пневмонія, але лікування його проводили вже лікарі реанімації.Також, в реанімації його оглядали інші лікарі-інфекціоністи, пульмонологи тощо. Через 9 днів після переведення в реанімацію ОСОБА_5 помер від двосторонньої інфекційної пневмонії.
З КУ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» отримано копії карток виклику швидкої медичної допомоги від 06.02.2019 року до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та від 10.02.2019 року до ОСОБА_5 . Згідно останньої, ОСОБА_5 поставлено діагноз: лівобічна пневмонія.
11.07.2019 року допитано в якості свідка ОСОБА_6 , яка повідомила, що 05.02.2019 року її син ОСОБА_7 захворів грипом. 06.02.2019 року в іншого сина ОСОБА_5 також піднялась температура. У неї та її чоловіка також були симптоми грипу, але вони швидко одужали. 06.02.2019 року ОСОБА_6 викликала сімейного лікаря ОСОБА_8 . Вона провела медичний огляд синів, в результаті чого, виписала їм таблетки для ОСОБА_10 , а ОСОБА_17 призначила уколи «Лораксон». Після прийому таблеток, у ОСОБА_10 почалась блювота, тому я зателефонувала лікарю ОСОБА_8 та запитала щодо можливої заміни медичного препарату і вона порадила також йому вводити уколи «Лораксона». Через 3 дні лікування даним препаратом ОСОБА_17 стало краще і температура понизилась, а у ОСОБА_10 вона навпаки зросла до 39°. 07.02.2019 року ввечері ОСОБА_6 знову зателефонувала лікарю ОСОБА_8 та повідомила, що самопочуття ОСОБА_10 погіршується, а температура зростає. 08.02.2019 року до ОСОБА_14 прийшла медсестра та принесла рецепт від лікаря ОСОБА_8 про призначення уколів «Дімідрола» з « ОСОБА_18 ». 10.02.2019 року через незмінний стан сина, ОСОБА_6 викликала швидку медичну допомогу. Приїхали лікарі, ОСОБА_5 послухали дихання та зробили заключення, що у нього лівостороння пневмонія. Карета швидкої медичної допомоги забрала ОСОБА_10 до КУ «ЦМЛ №1», куди ОСОБА_6 поїхала разом з ним. ОСОБА_10 помістили до відділення терапії. Його оглянув черговий лікар та підтвердив діагноз пневмонія. ОСОБА_10 зробили рентген, де на знімку було видно запалення. Наступного дня, близько 11:00 год., на огляд до сина прийшла лікар ОСОБА_19 . Вона оглянула ОСОБА_10 , послухала йому дихання та спитала про перебіг хвороби, призначила йому аналізи та назначила лікування. Серед призначених медикаментів був «Лораксон». 12.02.2019 року ОСОБА_6 сказала Опрелянській, що на ОСОБА_5 не діє цей медикамент, так як його ним вже лікували. Також, ОСОБА_19 направила ОСОБА_10 на консультацію до ендокринолога, після чого, йому збільшили дозу препарату для щитовидної залози. 13.02.2019 року ввечері самопочуття ОСОБА_10 погіршилось ще більше, а вже наступного дня вранці його забрали до реанімації. В реанімації повідомили, що в ОСОБА_10 сильне запалення легенів та призначили йому лікування. В реанімації лікарі скликали консиліум лікарів для вирішення подальшого лікування. 15.02.2019 року ОСОБА_10 ввели в медикаментозну кому та призначили йому додаткові аналізи. 18.02.2019 року прийшли результати аналізів та йому встановили діагноз грип Н1N1. В подальшому, самопочуття сина погіршувалось, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 02:20 год. він помер від пневмонії.
На підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 11.07.2019 року, проведено з 04.09.2019 року по 26.12.2019 року комісійну судово-медичну експертизу, згідно висновку якої №100, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_5 стала грипозна тотальна серозно-десквамативна з геморагічним компонентом пневмонія, яка ускладнилась вираженою дихальною недостатністю. Черговим лікарем 13.02.2019 року (огляд о 21:10 год.) при погіршенні стану хворого не визначена важкість стану, який, згідно записів в медичній карті стаціонарного хворого, відповідав критеріям важкого за рахунок дихальної недостатності (сатурація кисню 83%) та потребував відповідної кисневої/респіраторної підтримки. Черговим лікарем 14.02.2019 року (огляд о 07:45 год.) стан пацієнта визначено як важкий із прогресивним зниженням сатурації до 73%, що потребувало негайного переводу пацієнта у відділення інтенсивної терапії для проведення адекватної респіраторної підтримки, що не було виконано. Черговим лікарем, в період з 13.02.2019 року по 14.02.2019 року, необхідно було перевести хворого у відділення інтенсивної терапії, що не було виконано. По даній причині, дії лікаря знаходяться в непрямому причинному зв`язку зі смертю хворого, так як смерть хворого виникла не від дій лікаря, а від ускладнення захворювання, проте своїми неправильними діями (запізніла госпіталізація хворого у відділення інтенсивної терапії після консиліума лікарів 14.02.2019 року о 10:00 год.) обумовила зниження ефективності наданої медичної допомоги і, тим самим, не перешкодила «природному» несприятливому перебігу захворювання.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, яка клопотання підтримала, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 295-1 КПК України, у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
Строк досудового розслідування у вказаному провадженні закінчується, у відповідності до ст. 219 КПК України. За результатами проведених слідчих дій, виникла необхідність у проведенні додаткової комісійної судово-медичної експертизи, витребування документів, з приводу того, хто з лікарів чергував у терапевтичному відділення №2 КУ «ЦМЛ №1» та здійснював огляд ОСОБА_5 , за період вечір 13.02.2019 року ранок 14.02.2019 року, у допиті вказаного лікаря та інших процесуальних дій, у проведенні яких виникне необхідність. Обставинами, що перешкоджали здійснити всі необхідні процесуальні дії раніше, є невстановлення осіб, що вчинили кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, відсутня об`єктивна можливість проводити вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії. Враховуючи те, що однорічний строк досудового розслідування закінчується 15.03.2020 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим. Проведення подальших процесуальних дій необхідне для подальшого повного, всебічного і об`єктивного досудового розслідування та встановлення об`єктивної істини.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 294, 295-1 КПК України слідчий суддя,-

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001152 від 15.03.2019 року до шести місяців, а сааме - до 15.09.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: