Код суду 233 Справа № 233/8470/19
Вирок
Іменем України
30 січня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працездатного, який не працює та не навчається, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 11 листопада 2005 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
- 15 вересня 2006 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, приєднано покарання за вироком від 11 листопада 2005 року;
- 16 березня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 28 травня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст.296, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 13 листопада 2017 року в порядку ст. 81 КК України, на підставі постанови Селидівського міського суду Донецької області від 03 листопада 2017 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 12 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
ОСОБА_4 в липні 2018 року, більш точної дати та часу не встановлено, вирішив заволодіти чужими грошовими коштами шляхом обману. Для цього він за допомогою персонального комп`ютеру, який був підключений до всесвітньої мережі Інтернет, зареєстрував сторінку на сайті онлайн-оголошень, назву якого в ході досудового розслідування встановлено не було, з зазначенням належного йому контактного номеру мобільного оператору зв`язку ПрАТ «Kyivstar», яким користувався на час розміщення оголошення НОМЕР_1 , на якій опублікував інформацію про продаж тютюнових виробів, за цінами нижче ринкових, не маючи при цьому у розпорядженні вказаного товару, та не маючи реального наміру замовити його у подальшому для поставки покупцям. Дане оголошення побачив ОСОБА_5 , який проявив зацікавленість умовами придбання товару. 21 липня 2018 року на вищезазначений номер мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_5 , який в ході телефонної розмови висловив бажання придбати зазначений в оголошенні товар на загальну суму 5800 гривень. ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення шахрайства, не маючи насправді тютюнових виробів, які міг би продати, розуміючи, що обманює ОСОБА_5 та не збирається продавати йому ніякого товару, маючи намір на заволодіння грошима належними ОСОБА_5 шляхом обману, в телефонному режимі ввів в оману ОСОБА_5 та підтвердивши наявність у нього вказаного товару, повідомив, що умовою доставки товару буде переведення передоплати у сумі 1000 гривень на картковий банківський рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_2 , яка перебувала в користуванні у ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_6 не була обізнана про істинні його злочинні наміри, після чого замовлений товар буде негайно доставлений на вказану ОСОБА_5 адресу. ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , відповів згодою. 21 липня 2018 року ОСОБА_5 , після невдалої спроби перевести гроші за допомогою сервісу Онлайн переказів коштів «Приват 24» на вищезазначений картковий банківський рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_6 , знову зателефонував ОСОБА_4 і повідомив, що не має можливості перевести кошти на вказану картку і попросив надати інші реквізити, на що ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, повідомив, що умовою доставки товару буде переведення на рахунок контактного номеру мобільного оператору зв`язку ПрАТ «Kyivstar» НОМЕР_1 , передоплати на суму в розмірі 1000 гривень, після чого замовлений товар буде негайно доставлений на вказану ОСОБА_5 адресу. ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , відповів згодою та 21 липня 2018 року о 16 годині 07 хвилин, будучи впевненим в виконанні ОСОБА_4 взятих на себе обов`язків, за допомогою сервісу Онлайн переказів коштів «Приват 24» перевів на рахунок належного ОСОБА_4 контактного номеру мобільного оператору зв`язку ПрАТ «Kyivstar» НОМЕР_1 кошти у сумі 1000 гривень, в якості оговореної передоплати за замовлений товар, який до теперішнього часу він не отримав. Зазначеними грошовими коштами ОСОБА_4 , 21 липня 2018 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів заволодів шляхом обману та у подальшому переведенням їх в готівку. Будь-яких обов`язків з приводу доставки замовленого ОСОБА_5 товару не виконав. Розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1000 гривень.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, цивільний позов заявляти не буде, просить призначити покарання обвинуваченому на розгляд суду.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, цивільний позов заявляти не буде, просить призначити покарання на розгляд суду.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, цивільний позов заявляти не буде, просить призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на розгляд суду.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілих можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, та він визнає себе винним і бажає давати показання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що раніше він відбував покарання у виді позбавлення волі і у місцях позбавлення волі він неодноразово бачив, як засуджені вчиняли шахрайства. Коли він звільнився умовно-достроково, то в нього було скрутне матеріальне становище, при цьому він захворів на туберкульоз. Тоді він вирішив і в липні 2018 року виклав оголошення на різних інтернет-сайтах про продаж цигарок за цінами нижче ринкових, при цьому ніяких цигарок в нього не було та він не збирався їх замовляти. Так, йому на мобільний телефон телефонували люди щодо придбання цигарок, проте він навіть не знав з яких сайтів йому телефонують. В липні 2018 року, він дійсно домовився з особами, зазначеними в обвинувальному акті, про продаж їм цигарок, та останні перераховували грошові кошти в сумах, вказаних в обвинувальному акті, на картки належні його співмешканці ОСОБА_6 та другу ОСОБА_8 , які не були обізнані про його дії. Отриманими грошовими коштами він розпорядився на власний розсуд. У вчиненому злочині щиро кається.
Відповідно до ч. 1 ст. 349 КПК України головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд пересвідчився в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та що вони правильно розуміють зміст цих обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і її слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Провина ОСОБА_4 у вказаному кримінальному правопорушенні доведена повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст.ст. 65 -67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів; маючи не зняту і не погашену судимість, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, продовжив свою злочинну діяльність, явно не бажаючи ставати на шлях виправлення, суспільно - корисливою працею не займається, що в сукупності свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи для оточуючих, на утриманні малолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, перебуває на обліку у ВСП КЗОЗ «ОКПТ» м. Костянтинівка з 05 вересня 2018 року в по теперішній час, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Обставиною, відповідно ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Крім того, відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини, та що ОСОБА_4 щиро покаявся у кримінальному правопорушенні, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, визначивши остаточне покарання відповідно до ст. 71 КК України, оскільки саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів; і неможливим, в силу вищевикладених обставин застосувати, до нього ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбуття покарання.
При цьому суд враховує вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 використовував належний йому мобільний телефон «Samsung SMJ500H», imei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 як засіб вчинення злочину. Таким чином, зазначене майно відповідно до ч. 1 ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України підлягає спеціальній конфіскації.
Відомостей щодо процесуальних витрат суду не надано.
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2019 року накладено арешт на вилучене під час огляду від 14 листопада 2019 року майно: належний ОСОБА_4 мобільний телефон «Samsung SMJ500H», imei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Таким чином, питання про скасування арешту майна суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України, арешт вказаного майна підлягає скасуванню.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_4 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2015 року у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня затримання в порядку приведення вироку до виконання.
Цивільний позов не заявлений.
- мобільний телефон «Samsung SMJ500H», imei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (який зберігається у камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області за квитанцією № 1495 від 14 листопада 2019 року, книга обліку речових доказів №32, порядковий номер 725) - конфіскувати на підставі ч. 1 ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, звернувши у власність держави.
Відомостей щодо процесуальних витрат суду не надано.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2019 року на вилучене під час огляду від 14 листопада 2019 року майно: належний ОСОБА_4 мобільний телефон «Samsung SMJ500H», imei НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , після набрання вироком законної сили - скасувати.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1