Номер провадження: 1-кп/521/29/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисників-адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

законного представника

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10

представників служби у справах дітей

Одеської міської ради у

Малиновському районі ОСОБА_11

ОСОБА_12

обвинуваченої ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Одеси, з неповною середньою світою, проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_13 , 09 червня 2018 оку о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, діючи непомітно для оточуючих, умисно, з корисливих мотивів, таємно взяла та сховала під свій одяг мобільний телефон марки «HUAWEI Р8 lite 2017», чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та в подальшому разом з викраденим майном залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись цим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_13 спричинила потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 6254 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_13 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнала та надала наступні покази.

09 червня 2018 року приблизно після обіду ОСОБА_14 покликав її та ОСОБА_15 до себе в гості. Дома в цей час, окрім ОСОБА_14 , також знаходився його дідусь. Перебуваючи в гостях вона сиділа на дивані, а хлопці сиділи попереду неї та грали у комп`ютерні ігри. За весь час перебування в кімнаті, вона по ній не пересувалася та з неї не виходила, мобільний телефон не бачила. Через деякий час ОСОБА_16 піднявся із-за столу, де він сидів поряд з ОСОБА_14 та почав по кімнаті походжати туди й сюди. Буквально перед тим, як вона з ОСОБА_15 хотіли покинути будинок, до дому повернулася бабуся ОСОБА_14 . Після повернення бабусі вони тут же залишили будинок. У цей же день вона з ОСОБА_15 поїхали на радіо ринок. Знаходячись на радіо ринку, ОСОБА_15 наказав їй його чекати, а сам кудись пішов, куди саме їй не відомо. 11 червня 2018 року у неї був день народження та ОСОБА_15 у присутності її батьків подарував їй мобільний телефон «Мейзу».

Крім цього обвинувачена у своїх вільних показах повідомила суду, що 12 червня 2018 року оперативні працівники подзвонили татові і сказали йому, що їм необхідно зі мною поспілкуватися. Вона з мамою приїхала в коледж, де їх чекали оперативні працівники. Під час розмови вони почали їй погрожувати, якщо вона їм не розповість, при яких обставинах був викрадений телефон, в такому випадку її виженуть з коледжу. Оперативний працівник наполягав, щоб вона їм все розказала, так як ОСОБА_17 під час допиту їм вже усе розповів, то що саме вона вкрала телефон. Після цього вона з мамою поїхала у районний відділ поліції, де їх посадили в різні кабінети. В кабінеті разом з нею знаходились слідчий та оперативний працівник, запитавши у неї, чи буде вона їм щось розповідати.

Під час перехресного допиту, ОСОБА_13 суду показала, що знаходячись в гостях у ОСОБА_18 вона не бачила куди виходив ОСОБА_19 . Коли вона знаходилась в кабінеті у райвідділку сама, слідчий та оперативний працівник постійно у неї запитували, чи брала вона телефон у ОСОБА_20 . При допиті, адвокат не був присутній. Телефон у неї в кабінеті забрала слідчий Спицька.

Також обвинувачена ОСОБА_13 заперечувала факт викрадення мобільного телефону, та припустила, що мобільний телефон взяв саме ОСОБА_15 , оскільки коли вона останній раз його бачила, то він казав їй, щоб вона взяла всю провину на себе, після чого погрожував їй, казав щоб вона нічого зайвого в суді не казала, при цьому два рази її вдарив. З цього приводу вона зверталась в лікарню №11, де її оглянули лікарі. Однак в поліцію по даному факту вона не зверталася.

Разом з тим, ОСОБА_13 особисто не бачила як ОСОБА_15 брав мобільний телефон, який належить ОСОБА_14 .

Незважаючи на повне не визнання своєї вини у інкримінованому злочині, винність обвинуваченої ОСОБА_13 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст.ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.

Обвинувачена в своїх показах наполягала на тому, що вона не брала мобільного телефону, однак такі пояснення спростовуються наступними показами потерпілого та свідків, що доводять вину ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого злочину, і вказують на намір ОСОБА_13 уникнути покарання за вчинені дії.

Показами потерпілого ОСОБА_14 , який будучи допитаний у судовому засіданні показав, що 09 червня 2019 року до нього в гості прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Вони зайшли до його кімнати, він з ОСОБА_15 грали за комп`ютером. ОСОБА_15 сидів поруч з ним зліва, а ОСОБА_13 сиділа позаду них. За комп`ютером він з ОСОБА_16 сиділи приблизно одну годину. Коли прийшла його бабуся, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_15 одразу пішли, а через хвилин п`ять як вони залишили кімнату, він виявив пропажу свого мобільного телефону «Хуавей» та одразу зателефонував своєму батьку, а батько в свою чергу порекомендував йому звернутися в поліцію.

На запитання прокурора потерпілий ОСОБА_14 , повідомив суду, що коли він разом з ОСОБА_21 сиділи в його кімнаті за комп`ютером, мобільний телефон марки Хуавей Р 8 лежав позаду них на ліжку, на якому сиділа ОСОБА_22 .

Під час перехресного допиту, потерпілий ОСОБА_14 показав, що він не бачив, як ОСОБА_22 в свої руки брала мобільний телефон. Телефон лежав на ліжку, де сиділа ОСОБА_22 . Данило нікуди від нього не відходив. ОСОБА_23 ходила по кімнаті, запитувала у нього, де знаходиться туалет. Коли ОСОБА_17 та ОСОБА_23 йшли, вони просто встали і пішли, при цьому сказали, поки. Номер мобільного телефону він не пам`ятає. Телефон купував у 2018 році за 6400 гривень. Йому особисто невідомо, про зустріч його батька з батьком ОСОБА_23 і то що останній пропонував гроші в сумі 6000 гривень. Батько йому про цю зустріч нічого не розповідав. Потерпілий на запитання обвинуваченої ОСОБА_13 , ще раз підтвердив дані ним вище покази, що ОСОБА_19 весь час коли вони сиділи за комп`ютером, постійно знаходився поряд з ним.

Показами свідка ОСОБА_15 який будучи допитаний у судовому засіданні показав, що 09 червня 2018 року він разом з ОСОБА_13 пришли в гості до ОСОБА_14 . Вони зайшли до кімнати ОСОБА_24 , де він разом з останнім грали в комп`ютерні ігри, а ОСОБА_13 сиділа позаду них. Приблизно через годину до кімнати зайшла бабуся ОСОБА_20 , та попросила їх піти, так як ОСОБА_20 потрібно робити уроки. Він з ОСОБА_22 одразу ж пішли. Коли вони вийшли з парадної, то ОСОБА_13 показала йому мобільний телефон «Хуавей», чорно-синього кольору. Йому було відомо, що телефон належить ОСОБА_20 . Не дивлячись на його попередження, що це може погано для неї закінчитись, про те ОСОБА_13 його не послухала та вирішила поїхати на радіо ринок, де збути телефон. Вони на радіо ринку мобільний телефон «Хуавей» поміняли на телефон «Мейзу».

Під час перехресного допиту, свідок ОСОБА_15 показав, що приїхавши на радіо ринок, ОСОБА_13 пішла до магазину де продавцем є ОСОБА_25 (точних анкетних даних він не знає). У той час коли ОСОБА_23 знаходилась в магазині, він чекав її біля дверей магазину на вулиці. Що відбувалося в середині магазину йому невідомо. Грошові кошти від продажу телефону він не отримував. Він також був знайомий з ОСОБА_26 , тому що він раніше лагодив у нього свій телефон.

У судовому засіданні був досліджений речовий доказ - мобільний телефон марки «Мейзу» сірого кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 , та свідку надано для огляду вказаний мобільний телефон.

Оглянувши, речовий доказ свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що оглянутий мобільний телефон він раніше бачив, саме цей мобільний телефон «Мейзу» сірого кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 ОСОБА_13 обміняла на радіо ринку на мобільний телефон HUAWEI Р8 1 2017», чорного кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

ОСОБА_15 заперечував той факт, що мобільний телефон «Мейзу» сірого кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 він на день народження подарував ОСОБА_13 .

Також, ОСОБА_15 була оглянута заява від 14.01.19 яку надав в судовому засіданні захисник обвинуваченої, нібито написана ним власноручно про те, що він обмовив ОСОБА_13 , у вчиненні останньою злочину.

На запитання головуючого, ОСОБА_15 категорично заперечував щодо написання цієї заяви, а також пояснив, що почерк і підпис виконані не його рукою.

Показами свідка ОСОБА_27 , який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що під час досудового розслідування слідчим йому для впізнання були надані фотознімки, серед яких він впізнав ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , як осіб які 09 червня 2018 року обміняли у нього мобільний телефон HUAWEI Р8 2017», чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 на мобільний телефон «Мейзу» сірого кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 .

Під час перехресного допиту свідок ОСОБА_27 показав, що дійсно він був засуджений до 8 років позбавлення волі. На досудовому розслідуванні його допитували як свідка і він дав правдиві показання, які також підтверджує в суді. Слідчий показував йому фотографії, питав чи приходили до нього ці люди, він відповів, що так, при цьому вказав на конкретну фотографію. Він відсидів 8 років, і розуміє наскільки це відповідально та показати на кого - не будь він не міг.

З приводу події яка мала місце у 2018 року свідок пояснити більше нічого не зміг, оскільки минуло багато часу, та в силу специфіки роботи свідок стикається з різноманітними людьми. Свідок наполягав на показах даних в суді, а також підстав обмовляти вказаних осіб, а саме ОСОБА_28 та ОСОБА_16 у нього сенсу немає.

Показами свідка ОСОБА_29 , яка будучи допитана у судовому засіданні показала, що ОСОБА_30 є її унуком. У день події, а саме 09 червня 2018 року, вдома був її чоловік та унук. Коли вона поверталася до дому її зустрів чоловік та повідомив, що до ОСОБА_20 прийшли друзі ОСОБА_23 та ОСОБА_17 . Коли вона з чоловіком заходили в дім, то ОСОБА_23 з ОСОБА_17 вже знаходились біля парадної.

На запитання прокурора свідок ОСОБА_29 повідомила суду, що ОСОБА_23 та ОСОБА_17 неодноразово приходили в гості до її онука. Одного разу, коли вони прийшли в гості до онука, ОСОБА_17 знаходився поруч з її онуком, а ОСОБА_23 сиділа біля тумбочки на якій знаходилась шкатулка. Після того як вони пішли, вона виявила пропажу каблучки. Вона звернулась до ОСОБА_23 з проханням повернути їй каблучку, однак ОСОБА_23 відповіла їй, що каблучку вона не брала. Через деякий час, до ОСОБА_20 знову прийшли ОСОБА_23 з ОСОБА_17 та вона знову виявила пропажу золотої каблучки. Вдруге звернувшись до ОСОБА_23 , щоб та їй повернула каблучку, однак остання знову сказала, що вона нічого не брала. Після чого вона обом сказала, щоб вони більше не приходили до ОСОБА_20 . З приводу крадіжки каблучок вона до правоохоронних органів не зверталась.

09 червня 2018 коли її дома не було, ОСОБА_23 та ОСОБА_17 в черговий раз без попередження прийшли до онука. Повернувшись до дому разом з чоловіком, вона вже побачила ОСОБА_23 та ОСОБА_17 біля парадної. Зайшовши в кімнату до ОСОБА_20 , він сидів за комп`ютером. Приблизно через хвилин п`ять, онук сказав, що в нього пропав телефон. Вона вибігла на вулицю, однак ОСОБА_23 з ОСОБА_17 знаходились дуже далеко, тому прийняла рішення подзвонити в поліцію.

Крім того вина ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст.358 КПК України, зокрема:

Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002008 від 09 червня 2018 року (т.1 а.к.п. 112).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 09 червня 2018 року, відповідно до якого оперуповноважений КП Малиновського ВП прийняв заяву від гр. ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 про скоєний злочин. З заяви вбачається, що потерпілий просить прийняти заходи до малознайомих ОСОБА_17 та ОСОБА_23 які шляхом вільного доступу таємно викрали мобільний телефон «Хуавей Р8 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ( т.1 а.к.п. 114-115).

Протоколом огляду місця події від 09.06.2018, а саме приміщення кімнати будинку АДРЕСА_2 , та долученою фото таблицею, відповідно до якого в ході огляду було зафіксовано обстановку меблі розташованої в кімнаті, а саме біля столу розміщено ліжко з правої сторони при вході в кімнату стоїть комп`ютерний стіл на якому знаходиться ноутбук. ( т.1 а.к.п. 116-119).

Постановою про визнання та встановлення порядку зберігання речових доказів від 12 червня 2018 року, відповідно до якої визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0002008 в якості речового доказу мобільний телефон марки «Мейзу» сірого кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 . Вказане майно передано до камери зберігання речових доказів Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ( т.1 а.к.п. 130-131).

Технічним паспортом на мобільний телефон HUAWEI P 8 lite 2017 Модель: PRA LA 1 Колір: чорний ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 та копією чеку № 001010 від 28 грудня 2017 року вартість якого складає 6254 гривні 00 копійок ( т.1 а.к.п. 132-133).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 червня 2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_27 впізнає особу зображену на фото під номером 3 ОСОБА_15 , даний хлопець був з дівчиною котра обміняла у нього телефон «Хуавей Р8» чорного кольору на мобільний телефон марки «Мейзу» сірого кольору ( т.1 а.к.п. 152-154).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 червня 2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_27 впізнає особу зображену під номером 2, дана дівчина 09.06.2018 разом з хлопцем обміняла у свідка мобільний телефон марки «Хуавей» Р8 чорного кольору на «Мейзу» сірого кольору ( т.1 а.к.п.155-157).

Протоколом огляду місця події від 12 червня 2018 року, складений слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області у присутності понятих за участю мами - ОСОБА_31 відповідно до якого ОСОБА_13 добровільно видала мобільний телефон «Мейзу» сірого кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 , пояснивши, що даний телефон отримала у подарунок, раніше обмінявши викрадений мобільний телефон марки HUAWEI на Мейзу чорного кольору. HUAWEI 8 чорного кольору викрала у Кирила 09 червня 2018 року та фото таблицями до протоколу огляду місця події (т.1а.к.п.121-125);

Протоколом огляду предмета від 12 червня 2018, відповідно до якого слідчий СВ Малиновського ВП в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області в приміщенні службового кабінету №318 провів огляд предмету вилученого протоколом огляду місця події 12.06.2018 за адресою м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 23-В - мобільного телефону марки «Meizu», розміром 14х7 см, задня кришка телефону сірого кольору з чорними написами, розміщеними в нижній частині кришки. У верхній частині задньої кришки телефону наявна камера чорного кольору круглої форми діаметром 13 мм, під камерою наявний ліхтар круглої форми діаметром 4 мм. Видимих пошкоджень на кришці не виявлено. Екран мобільного телефону чорного кольору, в правому верхньому куті мобільного телефону розташована фронтальна камера. В верхній частині телефону розташований динамік, верхній корпус навколо динаміка сколотий. В нижній частині екрану наявна кнопка овальної форми. При вмиканні телефону, та зайшовши в папку «Настройки», далі в папку «Про телефон», наявні такі данні телефону: назва НОМЕР_5 , модель: М578Н серійний номер 88HFBMM26FMX ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 та фото таблицями до протоколу огляду предмета( т.1 а.к.п.126-129)

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законними є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, згідно з ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановлені вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, визначених у ст.374 КПК України

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень ст.290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Отже, з вищенаведених положень вбачається, що не відкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки допустимості результатів таких дій як доказів.

Таким чином, суд зауважує, що КПК України не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який згідно з ч.12 ст.290 КПК, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до журналу судового засідання 13 вересня 2019 року стороною захисту у судовому засіданні було надано заяву ОСОБА_15 від 14 січня 2019 року в якій останній звертається до суду із заявою проте, що він обмовив ОСОБА_13 .

Про те суд звертає увагу на те, що захисник не надав суду інформацію при яких обставинах і де саме була написана заява ОСОБА_15 , такі пояснення щодо походження цієї заяви не надали ні законний представник обвинуваченої, ні сама обвинувачена. З цього приводу у суду виникає великий сумнів, що саме свідок ОСОБА_15 написав цю заяву. Окрім того сторона захисту, не змогла пояснити чому цей документ не був відкритий стороні обвинувачення до 13 вересня 2019.

Однак, як стало відомо під час допиту свідка ОСОБА_15 , в судовому засіданні, останній оглянувши заяву від 14 січня 2019 року категорично заперечував щодо її написання, пояснивши, що почерк і підпис в цієї заяві виконані не його рукою, в такому випадку відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 КПК України сторона захисту повинна була заявити клопотання про призначення відповідної експертизи цього документу (заяви) та довести суду, що ця заява виконана саме свідком ОСОБА_15 , а не іншою особою. Проте сторона захисту не скористалася своїм правом.

Твердження сторони захисту проте, що заява від 14 січня 2019 року написана власноручно ОСОБА_15 , а не іншою особою, яка могла її підробити, захист в підтвердження своїх доводів інших доказів суду не надав.

Проаналізувавши покази свідка ОСОБА_15 , а також надавши оцінку дослідженої в судовому засіданні заяві від 14 січня 2019 року, суд приходить до висновку, що цей документ необхідно визнати недопустимим доказом, відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України.

Даючи оцінку доводам сторони захисту щодо наявних в матеріалах кримінального провадження доказів вини обвинуваченої ОСОБА_13 , суд вважає, що підстав ставити вказані докази під сумнів у суду не має.

Так, доводи сторони захисту, щодо незаконності проведеної слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_27 . Захист вважає, що орган досудового розслідування повинен був пред`явити ОСОБА_13 для впізнання, а не провадити впізнання за фотознімками, як це відображено в протоколі від 20 червня 2018 року. Однак суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.

На думку суду впізнання відбувалось в умовах, що виключають будь-який сумнів у законності слідчої дії та правдивості показів і дій свідка ОСОБА_27 . Суд також не находить різкої відмінності між ОСОБА_13 та іншими особами, які були пред`явлені свідку для впізнання. Фотокартки осіб, які вклеєні в протокол пред`явлення для впізнання, гарної якості, тому суд вважає, що їх якість не перешкоджала свідку впізнати ОСОБА_13 .

Таким чином, суд не ставить під сумнів слідчу дію пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_27 , оскільки вона проведена відповідно до вимог ст. 228 КПК України.

Доводи сторони захисту про відсутність в обвинувальному акту формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_15 , так як на думку захисту він є співучасником даного злочину.

Названий довід сторони захисту є виключно припущенням та умовиводами, які не підтверджені належними доказами.

За змістом ч. 1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Отже, суд проводить судовий розгляд лише стосовно ОСОБА_13 , якій висунуте органом досудового розслідування обвинувачення та відповідно до обвинувального акту.

Сторона захисту вважала за необхідне визнати недопустимим доказом письмові пояснення ОСОБА_13 які вона надавала 12 червня 2018 року, тому що вони були надані за відсутністю захисника.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Наведена норма закону свідчить проте, що суд не може надати вказаним письмовим поясненням ОСОБА_13 належної оцінки та визнати їх недопустимим доказом, оскільки вони не були предметом безпосереднього дослідження судом.

Суд також не погоджується з доводами сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події від 09 червня 2018 року. Захист вважає, що огляд місця події повинен був проводиться слідчим з участю захисника та підозрюваної.

Як вбачається із наданих стороною обвинувачення та досліджених судом документів 09 червня 2018 року у ОСОБА_14 була прийнята заява про вчинене кримінальне правопорушення. В цей же день слідчий Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області відповідно до вимог ст.ст.104, 105, 223, 237 КПК України за участю потерпілого ОСОБА_14 , власника приміщення ОСОБА_29 , в присутності понятих склав протокол огляду місця події.

На думку суду огляд місця події відбувався в умовах, що виключають будь-який сумнів у законності слідчої дії, більш того огляд слідчим проводився у приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_2 , де безпосередньо було вчинено кримінальне правопорушення. Суду не зрозуміла позиція захисту, чому ОСОБА_13 та її адвокат повинні були брати участь при проведенні цієї слідчої дії, якщо під час огляду місця події, а саме 09 червня 2018 року органу досудового розслідування були невідомі особи які вчинили злочин. Це також видно із Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0002008 від 09 червня 2018 року в якому зазначено, що 09 червня 2018 року в проміжок часу з 16 години 00 хвилин по 17 годину 00 хвилин малознайомі товариші на ім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_23 , знаходячись в дома у ОСОБА_14 таємно викрали мобільний телефон марки «Хуавей Р8». Тобто на час проведення огляду місця події органу досудового розслідування не були відомі повні анкетні дані малознайомих товаришів ОСОБА_14 .

Доводи обвинуваченої щодо її непричетності до скоєння інкримінованого злочину з огляду на досліджені докази, є непереконливими, такими, що не підтверджуються дослідженими доказами, спростовуються показами потерпілого та свідків обвинувачення, і суд вважає їх такими, що надані з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Такий висновок узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року де цей Суд зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (відповідно - п. 150, п. 253).

Суд вважає за необхідне надати в цілому оцінку всім показам як потерпілого так і свідків, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні і які були оцінені, як і інші докази судом за внутрішнім переконанням, всебічно, повно й неупереджено, керуючись законом, з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Суд також оцінює покази потерпілого та свідків за їх внутрішнім достоїнством. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску є послідовними та узгоджуються між собою й повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_13 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, а твердження сторони захисту про непричетність обвинуваченої до скоєного злочину не відповідають фактичним обставинам справи встановлених судом.
Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання неповнолітній, суд враховує загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65, 103 КК України, межі, установлені у санкції статті, її частей КК України, по яким суд визнає ОСОБА_13 винною, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, її особу, яка є неповнолітньою, досудову доповідь складену органом пробації, думку прокурора, умови життя неповнолітньої та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього обвинуваченого.

Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченій, відповідно до ст.66 КК України, є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України судом не встановлені.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_13 та попередження нових злочинів має бути призначене покарання у виді позбавлення волі. Призначаючи покарання у виді позбавлення волі, суд враховує тяжкість злочину, інші обставини, що пом`якшують покарання та дані, характеризуючи обвинувачену, і приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_13 без відбування покарання. Тому відповідно до вимог ст.ст. 75, 103 і 104 КК України, звільняє ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням і покладає на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Представником потерпілого до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 6254 гривень відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином. Та просив стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 100 000 гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

В обґрунтування матеріальної шкоди представником потерпілого надано суду чек № 001010, який підтверджує вартість мобільного телефону «HUAWEI Р8 lite 2017», чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Розмір моральної шкоди представник потерпілого обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченої ОСОБА_13 , ОСОБА_14 було завдано непоправиму моральну шкоду, що полягало у сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилося на стані його здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_13 та її захисник в задоволені позову представника потерпілого, в частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином в розмірі 6254 гривень просили відмовити. Також, просили відмовити в задоволені позову відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином в розмірі 100000 гривень.

Дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.

Розмір майнової шкоди представник потерпілого обґрунтовує тим, що вона складається з вартості мобільного телефону «HUAWEI Р8 lite 2017», чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_14 документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, в загальній сумі 6254 гривні.

Щодо вимог представника потерпілого про стягнення моральної шкоди з обвинуваченої судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_14 , суд враховує характер злочину, глибину душевних страждань потерпілого, а також керується принципами розумності та справедливості, вважає, що з обвинуваченої ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_14 підлягає стягненню 10 000 гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та викраденням його майна.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. ст. 75,103 і 104 КК України, звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на один рік, і покласти на ОСОБА_13 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_13 не обирати.

Речовий доказ мобільний телефон «Мейзу» сірого кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 після набрання вироку законної сили повернути ОСОБА_13 (а. с. 130).

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_14 6254 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. В решті частині позову відмовити.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1