Справа № 683/3443/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів Хмельницької області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не працює, раніше не судимого

за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що в серпні 2018 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), переглядаючи стрічку новин у соціальній мережі «ВКонтакте» виявив оголошення про можливість виготовлення посвідчення водія, після чого діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія видається уповноваженими державними органами у відповідності до «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340, вирішив замовити виготовлення посвідчення водія на своє ім`я з метою його подальшого використання.
Продовжуючи листування із невстановленою слідством особою на вказаному сайті ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та злочинні наслідки, за винагороду в сумі 9000 грн схилив невстановлену особу до виготовлення посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В, С та СЕ» на його ім`я та для виготовлення вказаного посвідчення надав вказаній особі шляхом надсилання листа через мережу Інтернет анкетну інформацію про свою особу і фотокартку, тим самим здійснив підбурення до виготовлення підробленого документа, тобто схилив невстановлену особу до вчинення злочину.

Продовжуючи свої злочинні наміри, у вересні 2018 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, у відділення №2 «Нова пошта», що по вул. Грушевського у м. Старокостянтинів, перерахувавши на рахунок невстановленої слідством особи кошти в сумі 9000 грн, отримав посилку з підробленим посвідченням водія серії НОМЕР_1 , нібито виданого 18.07.2018 територіальним сервісним центром МВС №8042, яке надавало йому право керування транспортними засобами категорії «В», «С», «СЕ», після чого став зберігати його при собі з метою подальшого використання при керуванні транспортними засобами.
Крім того, 08 грудня 2019 року о 04 год. 38 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 та рухаючись по вул. Колищенська м. Старокостянтинів поблизу кафе-бару «Веселка», був зупинений працівниками СРПП Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області на підставі п. 10 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.
В подальшому, в тому ж місці та без відриву в часі, на законну вимогу працівників поліції надати документи, що дають право керувати вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.07.2018 на ім`я ОСОБА_4 з правом керування транспортними засобами категорії «В, С, та СЕ» отримане ним всупереч «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 та є підробленим, тобто відповідно до висновку експерта №2.1-0233:19 від 11.12.2019 не відповідає зразкам, що знаходяться у офіційному обігу на території України та на вказаному посвідченні водія наявні ознаки повної технічної підробки, надав його для працівників СРПП на підтвердження права законності керування ним транспортним засобом, в зв`язку з чим воно і було вилучене працівниками сектору реагування патрульної поліції та в подальшому передане працівникам слідчо-оперативної групи в зв`язку з повідомленням про виявлення ознак злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених: ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у підбурювані до скоєння злочину, тобто схилянні іншого співучасника злочину до підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою особистого використання його підбурювачем та ч. 4 ст. 358 КК України - у використані завідомо підробленого документа.
28 грудня 2019 року між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного злочину на таких умовах: - ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вищезазначеному діянні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у судовому провадженні, що пом`якшує йому покарання; обставин, які б обтяжували покарання не встановлено; - сторони погодили призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 65 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1105 грн, ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі 115 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1955 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які відповідно до ст.12 цього ж Кодексу є злочинами невеликої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. Позицію обвинуваченого підтримав його захисник.

Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували його покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим угоду про визнання винуватості затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу.

Керуючись ст. 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Укладену 28 грудня 2019 року між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 65 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1105 грн,

за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі 115 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1955 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 785,05 грн процесуальних витрат.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого 18.07.2018 на ім`я ОСОБА_4 , копії адміністративних матеріалів на ОСОБА_4 , за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: