ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/9411/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1817/19 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2014 р. по 16.04.2015 р. із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за ст. 72 ч.5 КК України.
Початок строку: 12.11.2014 року Кінець строку: 10.05.2021 року.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 знаходиться з 25.11.2014 року.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2015 року.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, а також матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2019 року тазастосувати до нього положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він працює 1 рік, має заоохочення, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2015 року, яким він засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2014 р. по 16.04.2015 р. із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за ст. 72 ч.5 КК України. Початок строку відбування покарання: 12.11.2014 року, кінець строку: 10.05.2021 року.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, затвердженої 23.01.2019 року в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.11.2014 р. За час перебування в Полтавському слідчому ізоляторі режим не порушував, стягнень та заохочень не мав, характеризувався посередньо. З 10.05.2015 р. по 17.01.2018 р. відбував покарання у державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)», стягнень не мав, заохочувався адміністрацією установи чотири рази. З 17.01.2018 року як особа, що стала на шлях виправлення відповідно до ст. 82 КК України переведений до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 20.12.2017 р. За власною ініціативою з перших днів перебування в виправному центрі виявив бажання працювати. За час відбування покарання випадки порушення вимог порядку відбування покарання не допускав, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався адміністрацією установи один раз. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. До неоплачуваних робіт з благоустрою установи ставиться позитивно. При виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. За характером скритний, підтримує рівні стосунки із засудженими, але не завжди адекватно реагує на критику. Виконавчі листи до установи не надходили.
При детальному дослідженні матеріалів особової справи суд встановив, що засуджений ОСОБА_7 з 17.01.2018 р. переведений до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 20.12.2017 р. як особа, що стала на шлях виправлення відповідно до ст. 82 КК України. При цьому, підтвердження сумлінної поведінки суду першій інстанції та апеляційній не надано, засуджений не працює, за час відбуття покарання з 2018 року згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати працював лише 53 робочих днів, до відбуття покарання залишилось 2 роки 2 місяці, що є значним терміном.
Отже, при наявності інших позитивних відомостей про засудженого, таку його поведінку в місцях позбавлення волі не можна називати сумлінною виходячи з наступного.

Згідно постанови про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор установи виконання покарань від 16.10.2019 року засуджений ОСОБА_7 допустив порушення вимог абз. 1 ч.3 , абз. 10 ч.4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року № 2823/5, у зв`язку з чим на підставі рішення від 18.10.2019 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору установи без виведення на роботу чи навчання на строк 3 діб (особова справа а.с.131, 133).
Дане стягнення не погашено.
При цьому згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засуджений ОСОБА_7 працював 53 робочих днів.
Поряд з цим матеріали особової справи засудженого не містять жодної інформації про стан його здоров`я, наявність хронічних чи інших захворювань, які можуть бути протипоказанням для залучення засудженого до праці.
Матеріали справи також не містять даних про залучення засудженого до безоплатних робіт, зокрема, пов`язаних з благоустроєм території установи виконання покарань.
Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», дані щодо сумлінної поведінки засудженого та ставлення його до праці повинні відображати процес виправлення засудженого і стосуватися всього періоду відбування ним покарання.

Таким чином, висновки суду на час розгляду клопотання, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2019 року про відмову в задоволенні про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: