Справа №713/1709/19
Провадження №1-кп/718/156/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року м. Кіцмань
Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000293 від 22.07.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, українця, не одруженого, не працюючого,

раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

особи, щодо якої розглядається

клопотання ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 21 липня 2019 року приблизно о 21:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі господарства свого знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , після спільного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вчинив конфлікт з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого ОСОБА_3 облив водою потерпілого, від чого останній впав на землю, та, переслідуючи умисну мету, направлену на заподіяння тяжких наслідків для здоров`я ОСОБА_9 , однак не бажаючи його смерті, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій та бажаючи настання відповідних наслідків, з достатньою силою наніс потерпілому серію ударів, а саме: біля десяти ударів ліктем руки в область грудної клітки, черевної порожнини та ребер; ногами біля чотирьох ударів в область спини, ребер та грудної клітки, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження небезпечні для життя, після чого вважаючи свої дії достатніми у спричиненні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, припинив свої протиправні дії. Від даних ударів ОСОБА_9 почав хрипіти, у останнього посиніли губи та він перестав подавати ознаки життя, на що ОСОБА_3 , з метою приховування слідів злочину, спільно із ОСОБА_8 помістили тіло ОСОБА_9 до тачки, знайденої на території вище зазначеного господарства, та відвезли до сусіднього закинутого нежитлового будинку в с. Замостя Вижницького району, де і залишили останнього.

Внаслідок вищевказаних умисних, протиправних дій ОСОБА_3 , направлених на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 спричинено плевропульмональний шок, який розвинувся як ускладнення закритої тупої травми грудної клітки з ушкодженням ребер та пристінкової плеври, які, згідно висновку судово-медичного експерта №58 від 06.09.2019 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В ході досудового розслідування було проведено судово-психіатричну експертизу ОСОБА_3 у Чернівецькій обласній психіатричній лікарні. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №377 від 15.08.2019 року підозрюваний ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного захворювання у формі помірної розумової відсталості з порушенням поведінки. Наявні зміни психіки позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом, підекспертний ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

ОСОБА_3 , як особа, відносно якої до суду внесено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, у судовому засіданні вказав, що суть пред`явленої підозри йому зрозуміла, вину визнає, однак пояснення надати суду не зміг.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 , оскільки його хвороба, не дозволяла і не дозволяє йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що 22 липня 2019 року приблизно о 11:00 год. в селі їй повідомили, вказати вона не може хто саме, що знайшли її брата ОСОБА_10 не живим у закинутому будинку. Прибувши до вказаного місця, вона побачила працівників поліції та, через вікно будинку, частково побачила тіло та впізнала брата. Вказала також, що брат проживав з нею на одному подвір`ї і в той день, 21.07.2019 року вийшов з дому рано і до наступного ранку вже не повертався.

Законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , у судовому засіданні вказала, що її брат ОСОБА_3 хворіє з дитинства, після вживання алкогольних напоїв стає некерований та агресивний, вважає, що брата слід лікувати. Пояснила суду, що ОСОБА_3 дома їй розповів про конфлікти, який виник між ним та ОСОБА_11 у господарстві ОСОБА_8 . І вранці 22 липня 2019 року саме вона знайшла тіло ОСОБА_12 у закинутому будинку, розташованому неподалік від господарства ОСОБА_8 , та викликала працівників поліції.

Захисник ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_5 , вважає не доведеним причетність до вчинення суспільно-небезпечного діяння його підзахисним ОСОБА_3 , оскільки стороною обвинувачення не надано переконливих доказів винуватості останнього, а тому просив у задоволенні клопотання відмовити.

Судом встановлено повне судове слідство по справі. Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що влітку 2019 року до нього додому прийшов ОСОБА_3 та сказав, що хоче випити бо йому погано, однак ОСОБА_8 відмовився йти купувати алкоголь, однак через якийсь час до них прийшов ОСОБА_13 , який взяв гроші у ОСОБА_3 та пішов купити горілки. Під час спільного горпивання алкоголю у дворі господарства ОСОБА_8 між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 виникла суперечка яка переросла у бійку. Вийшовши на подвір`я, ОСОБА_8 побачив, як ОСОБА_14 облив водою ОСОБА_12 , той упав на землю, а ОСОБА_3 почав наносити останньому удари ліктем правої руки нижче грудної клітку, орієнтовно 8-10 ударів, та ще декілька ударів ногою по спині лежачого ОСОБА_9 . Відтягнувши ОСОБА_3 від ОСОБА_9 , вони побачили, що останній не дихає. ОСОБА_3 злякавшись, погрузив тіло ОСОБА_9 на тачку та відвіз до закинутого будинку. Поліцію не повідомив тому, що не знав номера, а сусідів не кликав, тому що перебував у шоковому стані. Запевнив суд, що не допомагав ОСОБА_3 перевозити тіло ОСОБА_9 .

Так в судовому засіданні досліджені письмові докази, а саме:

-Витяги з ЄРДР кримінального провадження №0000293 від 27.07.2019 року про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_15 про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 1-6 т.1);

-рапорт чергового Вижницького ВП ГУНПУ в Чернівецькій області про отримання інформації про те, що в АДРЕСА_2 виявлено тіло ОСОБА_12 (а.с.11 т.1);

-протоколи огляду місця події від 22.07.2019 року, а саме покинутого будинку, де виявлено тіло ОСОБА_9 та житлового будинку в АДРЕСА_1 , проведеного в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та власника господарства ОСОБА_8 ; додаток до протоколу фото таблиці (а.с. 12-26 т.1);

-висновок експерта №1055-К від 12.09.2019 року та ілюстративна таблиця до нього, згідно якого встановлено, що сліди рук на чотирьох відрізках липкої стрічки, що були вилучені 22.07.2019 року по факту спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження в с. Замостя Вижницького району для ідентифікації не придатні (а.с. 32-43 т.1);

-протокол проведення слідчого експеременту від 22.07.2019 року, а саме проведеного з свідком ОСОБА_8 в належному йому житловому будинку в АДРЕСА_1 , та в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з застосування відеозапису; додаток до протоколу фото таблиця та диски з відеозаписом (а.с. 48-54 т.1);

-згідно лікарського свідоцтва про смерть №69 від 22.07.2019 року причина смерті ОСОБА_9 закрита тупа травма грудної клітки з численними зламами ребер (а.с. 65 т.1);

-відповідно до висновку експерта №58 від 06.09.2019 року тілесні ушкодження виявлені на тілі останнього виникли від неодноразової травмуючої дії, смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 66-68 т.1);

-протокол затримання ОСОБА_3 від 23.07.2019 року (а.с. 69-72 т.1);

-ухвала Вижницького районного суду від 14.08.2018 року про застосування до ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.. 185 ч.1 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом та ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.04.2019 року про заміну ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку у районного психіатра в умовах Вижницької ЦРЛ строком на 6 місяців (а.с. 84-87 т.1);

-висновок судово-психіатричної експертизи №377 від 15.08.2019 року відповідно якого, ОСОБА_3 на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості з порушенням поведінки. Наявні зміни психіки позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння, ОСОБА_3 теж виявляв ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості з вираженими порушенням поведінки, за своїм психічним станом він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом (а.с.146-149 т.1).

У відповідності до статті 9 КК, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно приписами ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Підстав сумніватися в належності, допустимості та достовірності вказаних доказів у суду немає.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд вважає, що зазначене суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 cт. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , однак не є злочином у зв`язку з тим, що на момент вчиненого суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тобто не був суб`єктом вчиненого діяння через неосудність.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а у силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, а саме до Чернівецької обласної психіатричній лікарні.

Підстав застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, суд не вбачає.

Процесуальні витрати за проведення експертиз слід віднести на рахунок Держави.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.19, ст.92, ст.93, ст.94 КК України, керуючись ст.ст.395, 505, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Вижницького відділення поліції Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_18 , затвердженого прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_19 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000293 від 22.07.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом, а саме в Чернівецьку обласну психіатричну лікарню.

Речові докази по справі, а саме: футболку синього кольору, штани темно-зеленого кольору, тапочки чорного кольору, які здані на зберігання до камери зберігання речових доказів Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, з подачею апеляції через Кіцманський районний суд Чернівецької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію ухвали суду негайно, після її проголошення, вручити прокурору, ОСОБА_3 , його захиснику та законному представнику.

Суддя ОСОБА_1