Справа № 953/8952/20
н/п 1-кс/953/5053/20
"06" липня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
заявника адвоката ОСОБА_3 ,
заставодавця ОСОБА_4 ,
23.06.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про повернення застави, встановленої на підставі ухвали від 27.04.2020 р. у зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу.
Заставодавець ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Слідчий Київського ВП ГУНП в Харківській області та прокурор Харківської місцевої прокуратури № 2 в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників процесу, перевіривши доводи, викладені в клопотанні, прийшов до наступного.
Ухвалою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 27.04.2020 ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2020 скасовано в частині визначення розміру застави та постановлена нова ухвала, якою визначена застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 168160 грн.
На виконання зазначеної Ухвали ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області було внесено вищезазначену суму застави.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний слідчим суддею відповідно до вимог ст. 183 КПК України, із застосуванням вимог ст. 182 КПК України. Разом з винесенням ухвали суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КК України, визначив розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Тобто при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею застосовано вимоги КПК України щодо визначення застави та в разі її внесення покладення на підозрюваного відповідних обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Згідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Зазначена норма КПК України передбачає порядок продовження строку тримання під вартою.
Відповідно до ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Запобіжний захід, обраний відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою не був припинений, а фактично змінений на інший - на заставу, строк дії якої в КПК України не обумовлений, тобто застава як запобіжний захід застосовується на весь час досудового розслідування та судового розгляду справи.
У відповідності до ч.4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Міркування заявника з приводу того, що встановлений підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави не продовжувався, а новий не встановлювався після закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановленого ухвалою слідчого судді, є довільним тлумаченням законодавства, яке діючими кримінальними процесуальними нормами не підтверджується.
Крім того, згідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Аналіз положень ст. 182 КПК України дозволяє дійти висновку, що питання про повернення суми застави повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, перевіривши можливість її звернення на виконання вироку в частині майнових стягнень, що в даний час слідчий суддя позбавлений можливості зробити.
Якщо питання про повернення застави під час кримінального провадження залишилось не вирішеним, особа, яка її внесла, має право звернутися до суду з клопотанням про його вирішення на стадії виконання судових рішень відповідно до вимог ст. 537 КПК України.
На підставі викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для повернення внесеної за ухвалою слідчого судді, застави, а тому відмовляє в задоволенні клопотання.
Керуючись ст.ст. 182, 183, 194, 202, 203, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.
Слідчий суддя - ОСОБА_1