печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
31.03.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001162.

Слідчий або прокурор в судове засідання не з`явились, слідчий направив заяву про розгляд клопотання без його участі та задоволення клопотання.
В обґрунтування клопотання, слідчий зазначив наступне.
Відділенням розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001162 від 11.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

11.03.2020 ОСОБА_5 дізналась про те, що невстановлена особа, на підставі підроблених документів заволоділа квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 та її батьку ОСОБА_6 .

Допитана потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Власником іншої частки являється її батько ОСОБА_6 , 1935 р.н.

25.01.2020, на підставі договору найму (оренди) нерухомого майна, ОСОБА_5 сдала в оренду квартиру АДРЕСА_2 . Згідно договору, наймодавцем є ОСОБА_7 .

В подальшому, а саме 11.03.2020 потерпілій зателефонувала знайома, яка працює у відділенні «Укрпошти», яке розташоване за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 24б та повідомила, що у ОСОБА_5 якісь проблеми з квартирою. Як пояснила працівниця «Укрпошти», невідомий чоловік розпитував про власників квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_6 , оскільки дана квартира стоїть на продажу, та 27.02.2020 вона належала ОСОБА_6 , а далі 2 рази вже була перепродана.

Згідно показів ОСОБА_5 , почувши вказану інформацію, вона одразу звернулась до найближчого нотаріуса з проханням перевірити кому належить квартира АДРЕСА_2 , на що нотаріус повідомила, що дана квартира ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вже не належить.

В подальшому потерпілій стало відомо, що на сайтах оголошень «ОЛХ» та «Авісо» наявна інформація про продаж її квартири.

Також, ОСОБА_5 звернулась до нотаріуса ОСОБА_8 , який надав їй копію договору купівлі-продажу, нібито підписаний нею та ОСОБА_6 . Потерпіла зазначила, що ані вона, ані ОСОБА_6 вказаний договір не підписували та нікого на це не уповноважували. Документи щодо права власності на квартиру нікому не передавала.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 вважає, що невстановлені особи заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй та ОСОБА_6 .

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи викладене, в зв`язку з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.
На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1