Номер провадження: 11-кп/813/923/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 про продовження строку тримання під вартою в кримінальному провадженні №0003266, внесеному до ЄРДР 23.08.2018, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Лієпая, Латвія, громадянина України, одруженого, на утриманні має доньку 2006 року народження, з середньо - технічною освітою, моряк, працював за наймом в таксі "Шар", раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу з триманням під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження дії обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Продовжено дію обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області на 60 днів, тобто до 17.02.2020 року.
Ухвала мотивована тим, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що районним судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 протягом кримінального провадження повністю виконував покладені на нього процесуальні обов`язки; суд першої інстанції лише перерахував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та не навів жодних доказів на їх підтвердження; обвинувачення, на думку апелянта, є необґрунтованим, та сам обвинувачений тривалий час, а саме 1 рік 5 місяців, знаходиться під вартою.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочину, який ставиться у провину ОСОБА_8 стороною обвинувачення, а саме вчинення особливо тяжкого злочину проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю, існування ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

В зв`язку з цим, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, не підлягають задоволенню, так як надання суддею оцінки доказам, на яких ґрунтується обвинувачення, можливе лише в межах перевірки їх достатності для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не може завчасно вирішувати питання про їх допустимість та достовірність, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про доведеність винуватості певної особи у вчиненні злочину та наявності в її діях ознак інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки ці питання можуть бути вирішені лише при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою районний суд обґрунтовано врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та суворість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого та існуючі ризики, які на момент продовження строку тримання під вартою не зменшились.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , як районним судом, так і апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії судового розгляду обвинувачення у вчинені ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, необхідності продовження судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не підлягають задоволенню, оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 331, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 про продовження строку тримання під вартою в кримінальному провадженні №0003266, внесеному до ЄРДР 23.08.2018, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4