ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1772/20 Справа № 204/5995/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000455 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
Застосовано відносно ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту фактичного затримання, а саме з 04 березня 2020 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засіб, без мети збуту, при невстановлених обставинах, незаконно придбав у невстановленої особи наркотичний засіб опій ацетильований, який незаконно зберігав при собі, без мети збуту.
16 червня 2016 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, біля будинку № 24/1 по вул. Леваневського в м. Дніпро, працівниками поліції було затримано обвинуваченого ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення, де в період часу з 16 години 30 хвилин до 16 години 55 хвилин, під час огляду речей обвинуваченого було виявлено та вилучено в одному з відділень чорної сумки належної останньому, два медичні шприци, з яких один шприц об`ємом 10,0 мл., з рідиною світло-коричневого кольору, масою 3,5358 г., та другий медичний шприц, об`ємом 2,5 мл., з рідиною світло-коричневого кольору, масою 0,2127 г., які містять особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину відповідно складає 0,1965 г. та 0,0070 г.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить суд апеляційної інстанції змінити вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року в частині призначеного йому покарання та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, оскільки вважає призначене судом першої інстанції покарання невідповідним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, зокрема, при призначенні покарання, на думку ОСОБА_7 судом першої інстанції не було враховано, що обвинувачений має двох неповнолітніх дітей, а також, те, що на момент ухвалення даного вироку непогашених в установлених законом порядку судимостей ОСОБА_7 не мав.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, їх виступи у судових дебатах, обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступного.
Так, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями ст. 409 КПК України передбачені підстави для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, зокрема, такі як неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Окрім цього, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно із ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому за ч. 1 ст. 309 КК України покарання не пов`язаного із реальним його відбуттям, то колегія суддів приходить до висновку про їх часткову обґрунтованість, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою ст. 53 цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів, аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому не було достатньою мірою враховано фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, його поведінку як під час вчинення злочину, так і після.
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості, під час досудового розслідування, судового провадження в суді першої інстанції, а також, під час судового засідання в суді апеляційної інстанції обвинувачений вину свою визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, що відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання.
Щодо особи обвинуваченого, ОСОБА_7 згідно листа начальника Чечелівського РВ філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області від 16 грудня 2019 року був знятий з обліку 17 лютого 2015 року та 01 серпня 2016 року, відповідно до ухвал суду по закінченню іспитового строку, а тому вважається таким, що на момент вчинення злочину в даному кримінальному провадженні обвинувачений судимостей не мав, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження, активно співпрацював з органами досудового розслідування.
Таким чином, з огляду на вище проаналізовані обставини кримінального провадження, дані як про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого та його протиправна поведінка не є стійкою, з обліку за попередніми судимостями знятий по закінченню іспитового строку, а тому в даному випадку суд апеляційної інстанції вважає , що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також таким, що сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України буде покарання, передбачене в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді арешту строком на 6 місяців.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 414, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ч. 1 ст. 309 КК України в частині призначеного йому покарання змінити.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
В іншій частині вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4