Справа № 592/7238/19
Провадження № 1-кп/592/307/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0000079, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2019 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Суми, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 (унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 296), раніше судимого:
- 04.08.1993 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 81, ст. 42, ст. 45 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 29.03.2001 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 143, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 12.12.2002 Садгорським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 13.09.2004 Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту;
- 30.09.2005 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 18.12.2007 судом Крюківського району м. Кременчук за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
- 01.03.2010 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 20.09.2013 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
- 28.01.2014 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186,ч. 2 ст. 186 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,
- 13.02.2019 Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
06.01.2019 в період часу з 07:56 год. до 07:58 год., перебуваючи біля території Сумського ДНЗ №26 «Ласкавушка», що розташований за адресою: м. Суми вул. І. Дерев`янка, 3, вирішив скоїти крадіжку майна, що знаходиться на території даного приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи корисливий мотив, діючи повторно, з прямим умислом, спрямованим на незаконне збагачення 06.01.2019 близько 07:56 год. до 07:58 ОСОБА_3 переліз через паркан на територію ДНЗ №26 «Ласкавушка» розташованого за адресою м. Суми, вул. І. Дерев`янка, 3. Перебуваючи на території вказаного закладу, ОСОБА_3 діючи умисно, таємно, повторно, користуючись відсутністю сторонніх осіб та представників власника майна, здійснив крадіжку металевої тачки для перевезення вартістю, згідно висновку експерта №19/119/11-1/821е від 22.04.2019, 1573 грн., після чого покинув територію ДНЗ №26 «Ласкавушка».
З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорюючи фактичні обставини справи суду пояснив, що він згоден з пред`явленим обвинуваченням. Зазначив, що фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з співмешканкою ОСОБА_7 06.01.2019 посварився з співмешканкою, вийшов на вулицю, палив цигарку. На відстані біля 100 м. від будинку територія дитячого садочка, побачив, що біля будівлі за парканом дитячого садочка стоїть велика металева «тачка». Вирішив пошуткувати з співмешканкою покатати її на ній. Переліз через паркан, забрав «тачку», перекинув її через паркан та покатив до під`їзду за місцем проживання. Дома знову була сварка, «тачку» залишив в під`їзді. Потім зателефонував дільничний, сказав «поверни «тачку»», в послідуючому її повернув. З проведеною товарознавчою експертизою та оцінкою викраденого майна згоден. У вчиненому щиро каявся, жалкував, що вчинив, просив не призначати дуже суворе покарання.
Крім повного визнання обвинуваченим вини у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України вина ОСОБА_3 доведена дослідженими судом доказами.
Так, представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні надала наступні показання. Працює на даний час вихователем-методистом Сумського ДНЗ №26 «Ласкавушка», що розташований за адресою: м. Суми вул. І. Дерев`янка, 3, раніше була завідуючою. Дату не пам`ятає точно, але це був 2019 рік, зима, був сніг. Рано вранці на світанку зателефонував сторож (охоронець) ОСОБА_8 , що якась особа викрала «тачку» - візок, перекинувши її через паркан, він пішов по слідах, знайшов будинок, були викликані працівники поліції. Візок знаходився біля стіни харчоблоку на огородженій території ДНЗ, на той момент тачка не була пристебнута ланцюгом, територія огороджена суцільним парканом, ворота та хвіртка були замкнені на замок. Паркан приблизно 1.3 м. «Тачку» працівники поліції повернули, але без ручки, потім повернули і ручку, претензій до обвинуваченого Сумський ДНЗ №26 «Ласкавушка», не має.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні суду показала, що викрадену «тачку» знайшли біля під`їзду та передали сторожу дитячого садка, події відбувались у 2019 році після «Нового року» зимою, після обіду, в м. Суми по вул. Новомістенська, буд. 4, 6 підїзд. Була понятою при слідчій дії.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні суду показав, що він працює з 09.11.2016 у Сумському ДНЗ №26 «Ласкавушка» сторожем, о 8.45 год. 06 січня 2019 року обходив територію садочка, побачив, що біля їдальні не має «тачки», слід по снігу вивів через паркан на вугол території дитячого садка, далі слід вивів до буд АДРЕСА_3 , викликав співробітників поліції, пройшли по сліду, пройшли по квартирам, прийшов дільничний Гречка, сказав, що на 3 поверсі проживає неблагополучна родина, приїхала слідчо-оперативна група, провели опитування. Після 14 години підійшов до будинку та наглядав за під`їздом, побачив, як виходить ОСОБА_3 та виносить тачку, підійшов до ОСОБА_3 та сказав «стій» тачка крадена, зателефонував дільничному, приїхав слідчий. Писав розписку, що прийняв тачку, не було ручки до тачки. Ручку повернули потім без нього через тиждень. Тачка стояла біля стіни їдальні, ні ланцюга, ні замка не було вже зранку. Територія дошкільного закладу обладнана суцільним металевим парканом - сітка «рабіца», висота біля 1.3 м.
Судом досліджено письмові докази надані стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України з яких встановлено наступне.
06.01.2019 в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Сумського ВП ГУНП в Сумській області за № 1249 зареєстровано повідомлення ОСОБА_8 про те, що 06.01.2019 в період з 02.00 по теперішній час на території ДНЗ № 26 «Ласкавушка» невідомі особи викрали тачку металеву, яка знаходилась біля кухні ( а.с. 96).
З протоколу огляду місця події від 06.01.2019 вбачається, що 06.01.2019 в період часу з 14.15 год. до 14.50 год. у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 слідчим ОСОБА_11 , в районі будинку № 4 по вул. Новомістенській в м. Суми біля під`їзду № 6 проведено огляд місця події. В ході огляду виявлено візок металевий, який стоїть вертикально на 2 коліщатах. На візку відсутня ручка та на ньому знаходиться покривало. До протоколу огляду місця події долучено ілюстративну таблицю на 1 аркуші (а.с. 97-99).
Згідно розписки від 06.01.2019 вилучений візок (тачка) передана на відповідальне зберігання охоронцю Сумському ДНЗ №26 «Ласкавушка» ОСОБА_8 (а.с. 100).
08.01.2019 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Сумського ВП ГУНП в Сумській області за № 1769 зареєстровано рапорт ст. ДОП Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 про те, що 06.01.2019 близько 08.00 год. з території Сумського ДНЗ № 26 «Ласкавушка» за адресою: м. Суми, вул. І. Дерев`янка, 3 ОСОБА_3 здійснив крадіжку тачки. Матеріальний збиток 306 грн. ( а.с. 101).
Згідно витягу з ЄРДР від 05.02.2019 - 08.01.2019 до ЄРДР були внесені відомості за ч. 3 ст. 185 КК України за повідомленням ОСОБА_8 по факту крадіжки, а саме: «06.01.2019 близько 08.00 год. з території Сумського ДНЗ № 26 «Ласкавушка» невстановлена особа здійснила крадіжку тачки для перевезення, спричинивши майнової шкоди згідно висновку товарознавчої експертизи № 11/119-11-1/821е 1573 грн. (ЖЕО 1769 від 08.01.2019)». Підозрюваний ОСОБА_3 (а.с. 102).
Згідно власноручно написаної заяви від 18.01.2019 ОСОБА_7 , остання добровільно видала ручку від тачки, яку приніс до неї ОСОБА_3 06.01.2019 (а.с. 104).
Відповідно до протоколу огляду предмету від 18.01.2019 слідчим в період з 13.30 год. до 13.40 год. було оглянуто предмет металеву ручку від тачки, що була викрадена з території Сумського ДНЗ № 26 «Ласкавушка», що розташований за адресою: м. Суми вул. І. Дерев`янка, 3. До протоколу огляду предмету долучено в якості додатку фототаблицю на 3-х аркушах. Оглянута металева конструкція постановою слідчого визнана речовим доказом та передана під зберігальну розписку завідувачці Сумського ДНЗ № 26 «Ласкавушка» ОСОБА_6 (а.с.105-110).
Згідно висновку експерта №19/119/11-1/821е від 22.04.2019 встановлено, що ринкова вартість викраденого майна, станом на 06.01.2019, а саме: металевий вантажний візок, який належить ДНЗ № 26 «Ласкавушка», придбаний в 2001 році, введений в експлуатацію в 2015 році, в справному стані, без суттєвих пошкоджень, пофарбований в фарбу сірого кольору могла становити 1573 грн. (а.с.111-120).
Відповідно до протоколу огляду предмету від 19.01.2019 слідчим в період з 09.43 год. до 10.15 год. було оглянуто диск із записом камер відеоспостереження за 06.01.2019, який отримано за запитом від Сумського ДНЗ № 26 «Ласкавушка», що розташований за адресою: м. Суми вул. І. Дерев`янка, 3, на якому зафіксовано викрадення майна ОСОБА_3 з території Сумського ДНЗ № 26 «Ласкавушка». До протоколу огляду предмету долучено в якості додатку фототаблицю на 1-му аркуші та CD-R диск з записами камер відеоспостереження, який постановою слідчого від 19.01.2019 визнано речовим доказом ( а.с. 138-141).
Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження за 06.01.2019, який отримано слідчим в порядку ст. 93 КПК України за запитом від Сумського ДНЗ № 26 «Ласкавушка», що розташований за адресою: м. Суми вул. І. Дерев`янка, 3, вбачається, що о 13.56.40 чоловік схожий на ОСОБА_3 , котрий одягнутий в чорну куртку, чорні штани та чорні черевики, нахилившись до металевої тачки, що стоїть на землі між двома дверима. О 13.58.06 чоловік схожий на ОСОБА_13 , взявши металеву тачку прямує в протилежний бік від стіну будівлі. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що дійсно на відеозапису він впізнає себе, вважає даний доказ належним та допустимим (а.с. 141).

Підстав не довіряти зазначеним вище доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності (стосовності), допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 КК кримінальна відповідальність передбачена за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.
ОСОБА_3 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, а саме у викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно.
Чинний КК не містить законодавчої дефініції понять «інше приміщення», «сховище», однак їх тлумачення дається в усталеній судовій практиці та в доктрині кримінального права.
Так, у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6 листопада 2009 року під іншим приміщенням пропонувалося розуміти різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів «інше приміщення» - це завжди певне приміщення (будівля, споруда чи їх частина), окрім житла, яке використовується для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та має будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб, що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння до нього сторонніх осіб.
Під проникненням у інше приміщення слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, шляхом обману, з використанням підроблених документів тощо) або за допомогою інших засобів, які дають змогу винній особі викрасти майно без входу до цього приміщення.
Під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо».
Схоже визначення поняття «сховище» міститься у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року в справі №5-33кс12: «під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища».
Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.
Належним чином огороджена територія домоволодіння, яка використовується для постійного чи тимчасового зберігання майна, як правило, може бути визнана сховищем. Огороджена територія, у тому числі приватного домоволодіння, може бути віднесена за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з характеру огорожі (розміру, конструкції, цілісності тощо), наявності інших пристосувань, засобів (охорони, сигналізації, собак, освітлення, засувів, гачків, замків на воротах і хвіртках тощо), які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем).
Такий Висновок щодо застосування норм права надала Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 19.11.2019 у справі № 205/5830/16-к.
Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в пунктах 65, 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 569/1111/16-к, проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила в житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де міститься майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.
При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час учинення розбою та наявність в особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.
Так, висновок Верховного Суду сформульований щодо застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (розбою), однак на думку суду за своїм змістом кваліфікуюча ознака «проникнення у сховище» за ч. 3 ст. 187 КК України є тотожною із передбаченою в ч. 3 ст. 185 КК України, тому вказаний правовий висновок, відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України враховується судом при розгляді даного кримінального провадження.
Судом встановлено та дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що огороджена та охоронювана охоронцем територія ДНЗ №26 «Ласкавушка», що розташований за адресою: м. Суми вул. І. Дерев`янка, 3 може бути віднесена за своїми ознаками до поняття «сховище», а не до «іншого приміщення», як зазначено органом досудового розслідування, виходячи з характеру огорожі - суцільна металева огорожа висотою близько 1,3 1,5 м., наявності засобів охорони (цілодобовий охоронець), освітлення, замків на воротах і хвіртках, які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, та дозволяють ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем), що в свою чергу не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, щодо застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище».
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Таким чином, вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує за ст. 185 ч. 3 КК України, оскільки він своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням в сховище.
Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений за ч. 3 ст. 185 КК України, вчинений обвинуваченим, згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, шкода потерпілій особі відшкодована, шляхом повернення викраденого майна, ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого, який вину в інкримінованому злочині визнав, встановлено, що він негативно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, маючи не зняту і не погашену судимість, на обліку в психіатричному диспансері не перебуває, але перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансері з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 193 від 06.05.2019 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; на момент скоєння злочину будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; як особа що не є душевнохворою застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує; має постійне місце проживання, в судовому засіданні давав послідовні правдиві показання, що підтверджує його щире розкаяння у вчиненому, цивільний позов заявлений не був, також враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, конкретні обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання про призначення покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім, а також співрозмірним для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у статті 72 цього Кодексу.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_3 засуджується цим вироком та засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13.02.2019, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі.
Вирішення цивільного позову
Цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено.
Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення товарознавчих експертиз у розмірі 785 грн. 00 коп.
Речовими доказами, суд вважає за необхідне розпорядитись відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.
Клопотань про обрання запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню від учасників судового провадження не надходило.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_3 засуджується цим вироком та засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13.02.2019, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 за даним вироком рахувати з 23.04.2020 (тобто з дня ухвалення вироку).
Зарахувати у строк відбування покарання за даним вироком відбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13.02.2019 у період з 29.01.2019 (день його фактичного затримання) по 22.04.2020, за правилами, передбаченими у статті 72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи на суму - 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.
Речові докази:
-Металеву конструкцію, що пофарбована в сірий колір, висотою 76 см, шириною 82 см, діаметром пустотілої труби 2,7 см П- образної форми та візок вантажний, платформенного типу на колесах залишити у володінні потерпілої особи - Сумського ДНЗ №26 «Ласкавушка»;
-Диск лазерних систем зчитування CD-R Maximus RFD80M 81059 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1