Дата документу 28.01.2020 Справа № 331/23/20
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/112/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/23/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 07.00 години наступного дня строком на 2 місяці, тобто до 07 березня 2020 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки: не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21-00 години до 07-00 години ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора, суду; з`являтися до органу досудового розслідування або суду, за першим викликом та у призначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 06.01.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 06 січня 2020 року, близько о 11 години 20 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи АДРЕСА_2 , знаходячись на третьому поверсі будинку, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник через незачинені двері до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де підійшов до дивану на якому знаходилась потерпіла ОСОБА_11 , яка являється інвалідом 1 групи та скориставшись її безпорадним станом, вирвав у останньої з руки мобільний телефон марки «ZТЕ» модель «ВLADE L8» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 1400 гривень 00 копійок,

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , рукою зірвав з шиї ОСОБА_11 ланцюжок з металу жовтого кольору, вартістю 2600 гривень 00 копійок, після чого зник з місця події, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень 00 копійок.

Органом досудового розслідування встановлена наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання та обираючи підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення та наявність ризиків, але, з урахуванням даних про особу підозрюваного, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_9 може бути домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що наявність ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років; він є особою, яка ніде не працює, не має постійного джерела прибутків, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що фактично не є територією Запорізької області. На території Запорізької області постійного місця проживання не має. Крім того, після скоєння кримінального правопорушення підозрюваний зник з місця скоєння злочину, усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення. Злочин вчинено останнім відносно літньою особи, яка через хворобу пересуватися не може, що свідчить про нехтування останнім морально-етичними нормами поведінки у суспільстві. Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 з метою уникнення покарання за вчинений злочин, буде переховуватись від органів досудового розслідування (суду), що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд не прийняв до уваги, що в кримінальному провадженні є свідок ОСОБА_12 , який бачив у період вчинення кримінального правопорушення як молодий чоловік ромської національності виходив з під`їзду будинку потерпілої, вів себе підозріло та поспішав. У подальшому свідок під час проведення слідчої дії, пред`явлення особи для впізнання, впізнав вищевказаного чоловіка, а саме ОСОБА_9 .

Звертає увагу суду на час вчинення злочину - 06.01.2020 приблизно об 11 годині 30 хвилин, а саме в денний час доби та його спосіб вчинення - відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Також судом не встановлено, чи дійсно останній працює та має дохід за рахунок якого проживає, не встановлено та нічим не підтверджено факт батьківства підозрюваного ОСОБА_9 . А тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора на підтримання апеляційної скарги; підозрюваного та його захисників із запереченнями проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_9 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким проживає разом цивільною дружиною та двома малолітніми дітьми, працює неофіційно реалі затором автозапчастин, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 07.00 години ранку наступного дня з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, погоджується з можливістю існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Що стосується існування ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості незаконного впливу на потерпілу і свідка та можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених ризиків, що підозрюваний здійснював спроби впливу на потерпілу і свідка та перешкоджав кримінальному провадженню.

Також є безпідставними посилання прокурора на те, що підозрюваний зареєстрований в іншій області, оскільки цей факт ніяким чином не підтверджує наявності ризику переховування від органів досудового розслідування або суду.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 07.00 години наступного дня строком на 2 місяці, тобто до 07 березня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4