Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/4176/19
Провадження № 1-кп/723/341/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2020 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Кути, Косівського району, Івано-Франківської області, раніше не судимого, з повною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , за ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2009 року, ОСОБА_6 , запропонував ОСОБА_7 заволодіти чужим майном ОСОБА_8 , на що останній погодився. Для реалізації ціє мети ОСОБА_6 залучив до вчинення цього злочину невстановлену під час проведення досудового розслідування особу, а ОСОБА_7 залучив до вчинення даного злочину ОСОБА_4 , якому повідомив, що вони мали намір вчинити крадіжку.

Після чого, 17.03.2009 року, приблизно о 03 год.40 хв., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння чужим майном, на автомобілі марки « Honda» модель « CIVIC COUPE », реєстраційний номер НОМЕР_1 (Португальської реєстрації), під керуванням ОСОБА_4 під`їхали до будинку АДРЕСА_3 . Зупинившись неподалік від будинку, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена особа пішли до вищевказаного будинку, а ОСОБА_4 в свою чергу залишився біля автомобіля неподалік будинку, наглядав за оточуючою обстановкою у подальших діях ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої особи, які вийшли за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій, оскільки зазначені особи, розбивши скло вікна у кімнаті будинку, проникли через вікно всередину будинку та із застосуванням до потерпілої ОСОБА_9 насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилось у зв`язування обличчя, рук та ніг потерпілої липкою стрічкою скетчем , відкрито заволоділи її майно , а саме : грошима в сумі 3000 доларів США, вартістю 100 доларів США - 770 грн., івсього на суму 23100 грн.; жіночим золотим перстнем, вартістю 2000 грн.; жіночим золотим кільцем, вартістю 2000 грн.; жіночим золотим перстнем, вартістю 2500 грн.; жіночим золотим кільцем, вартістю 500 грн.; жіночим золотим кільцем, вартістю 1200 грн.; жіночим золотим ланцюжком, вартістю 2000 грн.; золотий кулон, вартістю 500 грн.; золотий кулон, вартістю 500 грн.; жіночий золотий браслет, вартістю 2000 грн.; жіночий золотий браслет, вартістю 3000 грн., а всього на загальну суму 38800 грн., завдавши значної шкоди потерпілій, участі не брав, а лише отримав частину викраденого майна, яким розпорядився на власну користь.

Окрім цього, на початку червня 2009 року, ОСОБА_6 , який був обізнаним про знаходження у будинку сім`ї ОСОБА_10 , який розташований в АДРЕСА_4 грошових коштів та інших цінностей, запропонував ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заволодіти чужим майном, на що останні погодились. Для реалізації цієї мети ОСОБА_11 , за допомогою мобільного зв`язку, 04.06.2009 року організував зустріч усіх учасників даного кримінального правопорушення в місті Чернівці. Крім цього, ОСОБА_7 залучив до вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , якому повідомив, що вони мали намір вчинити крадіжку.

Після чого, 04.06.2009 року, приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_4 , який вважав, що вони збираються вчинити крадіжку, на автомобілі марки «BMW» модель «520і», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та марки "Volkswagen» модель «Passat», реєстраційні номер НОМЕР_3 (реєстрації республіки Придністров`я) під керуванням ОСОБА_14 приїхали в село Чудей, Сторожинецького району, Чернівецької області, де згідно попередньої домовленості залишили автомобілі на околиці села та у автомобілі марки «BMW» модель «520і», реєстраційний номер НОМЕР_2 залишився ОСОБА_6 , який у подальшому мав перевезти нападників з місця вчинення злочину.

Після того, 04.06.2009 року, приблизно о 23 год.00 хв. ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 першими пішли до подвір`я будинку ОСОБА_10 , де біля огорожі дочекалися поки до них приєдналися ОСОБА_14 та ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перелізли через огорожу та підійшли впритул до будинку.

ОСОБА_4 в свою чергу залишився стояти за огорожею, до будинку не підходив та у подальших діях ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вийшли за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій, участі не приймав та після почутого пострілу, з місця скоєння злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

До Сторожинецького районного суду разом з обвинувальним актом надійшла угода, яка укладена між прокурором прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , складеної в присутності захисника ОСОБА_5 , про визнання винуватості від 04 жовтня 2019 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо визнання винуватості, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, виду та міри покарання обвинуваченому .

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України , вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений вказував, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також обвинувачений зрозумів роз`яснені судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити.

Потерпіла ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд даного кримінального провадження у її відсутності, не заперечувала проти затвердження угоди, що підтверджується наданою суду згодою.

Потерпілі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду данного судового засідання належним чином були повідомлені. Крім того надані суду заяви про згоду ними на укладення угоди.

Згідно ч.2 ст.474 КПК України , розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження . Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Згідно ч.1, ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди ініційовано одночасно з боку прокурора та обвинуваченого, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України .

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищує міри покарання, визначеної санкцією ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України .

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Суд при вирішенні затвердження даної угоди враховує такі обставини , як :

1) визнання обвинуваченим вини та його щире каяття;

2) позитивна характеристика за місцем проживання ;

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого судового провадження.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає:

- щире каяття (п.1ч.1ст.66 КК України ) ;

- наявність на утриманні матері похилого віку (ч.2 ст.66 КК України ).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314 ч.3 п.1, 469, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 04 жовтня 2019 року про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000327 від 16.12.2012 року.

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді :

- за ст.185 ч.3 КК України - три роки позбавлення волі ;

- за ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України - два роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку виконає покладені на нього судом обов`язки :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання .

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд Чернівецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема:

- обвинувачений з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя