Дата документу 24.06.2020 Справа № 335/3246/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3246/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/608/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 304 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

заявниці ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 квітня 2020 року до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2, яка полягала в тому, що він не здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а також не розглянув скаргу на неправомірні дії слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 та не скасував його постанову від 28 грудня 2019 року про зміну правової кваліфікації у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003337 від 24 грудня 2019 року.

Крім того, під час ознайомлення з вищевказаним кримінальним провадженням ОСОБА_7 встановила, що постанова про призначення групи прокурорів від 25 грудня 2019 року є неналежним документом, оскільки не підписана особою, яка його склала.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2020 року було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 з тих підстав, що скаргу подано на бездіяльність прокурора, яка відповідно до ст. 303 КПК України не підлягає оскарженню, вимоги скарги не конкретизовані та не вказано, яка саме бездіяльність прокурора оскаржується, до того ж, постанова слідчого про зміну правової кваліфікації не відноситься до слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, тому таке рішення не може бути розглянуте в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, просить скасувати та прийняти нове рішення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що своїм рішенням слідчий суддя не забезпечив судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів людини, порушив право на судовий захист та передбачений КПК України порядок судового розгляду, оскільки суд був зобов`язаний розглянути її скаргу по суті та в її присутності, перевірити викладені в ній вимоги та надати їм об`єктивну оцінку.

Підставами для скасування та зміни ухвали слідчого судді в даному випадку вважає відсутність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та незастосування закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт не погоджується з висновком слідчого судді про те, що дії слідчого щодо зміни правової кваліфікації не відносяться до слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, та вважає, що бездіяльність керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 полягала в наступному.

Так, 24 грудня 2019 року до ЄРДР були внесені відомості за № 0003337 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 187 КК України, але процесуальні дії по даному кримінальному провадженню не відбуваються, затримання підозрюваного не було, докази для підозри не збиралися, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 потерпілими не визнавались.

В подальшому, у зв`язку з відсутності прокурорського нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування, слідчим було змінено правову кваліфікацію, хоча прокурор зобов`язаний був скасувати таке незаконне та необґрунтоване рішення слідчого на підставі ч. 6 ст. 36 КПК України.

Вважає, що вказана постанова слідчого не містить викладу фактичних даних, правової кваліфікації злочину з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, вона недостатньо мотивована, винесена передчасно та підлягає скасуванню.

У зв`язку з цим, 2 квітня 2020 року ОСОБА_7 звернулась до керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 зі скаргою на неправомірні дії слідчого, в якій просила скасувати постанову слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 28 грудня 2019 року про зміну правової кваліфікації у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003337 від 24 грудня 2019 року.

Натомість, станом на 8 травня 2020 року вищевказана скарга не розглянута, а мотивована постанова прокурора за результатами її розгляду не прийнята, на що ОСОБА_7 , всупереч висновків слідчого судді, звертала увагу в своїй скарзі.

Також ОСОБА_7 у своїй скарзі слідчому судді зазначала, що в матеріалах провадження містяться повідомлення та постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, які є нікчемними процесуальними документами через відсутність підпису прокурора ОСОБА_10 , що суд першої інстанції також належним чином не врахував.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 підтримала подану нею апеляційну скаргу та зазначила, що слідчий суддя повинен був відкрити провадження та все дослідити, чого зроблено не було, чим порушено ст. 55 Конституції України. Крім того, на теперішній час відповідь прокурора вона так і не отримала, а в суді він участі не приймав.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та зазначила, що у ст. 303 КПК України викладено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження, оскільки вказана ОСОБА_7 бездіяльність не підлягає оскарженню.

Заслухавши доповідь судді, апелянта та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Гарантоване ст. 55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений Параграфом 1 Глави 26 Кримінального Процесуального Кодексу України (статті 303-308).

При цьому, частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.

Так, відповідно до вказаної норми, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора у відповідності до ч. 2 ст. 303 КПК України не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Подання скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягають оскарженню, у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України є підставою для відмови слідчим суддею у відкритті провадження за нею.

Скарга ОСОБА_7 засвідчує звернення останньої до слідчого судді саме в порядку ст. 303 КПК України, про що зазначено у самій скарзі, а з її змісту вбачається, що ОСОБА_7 фактично оскаржує бездіяльність керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2, яка полягала у нездійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, що призвело до прийняття слідчим Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області рішення про зміну правової у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003337 від 24 грудня 2019 року.

Зі змісту скарги є очевидним, що предметом оскарження була бездіяльність прокурора, яка не входить до вичерпного переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу, що з огляду на п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскарження нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може мати місце лише у випадку, коли нормами КПК України передбачено обов`язок слідчого чи прокурора здійснити певну процесуальну дію у встановлений процесуальний строк, тобто, коли такий строк чітко передбачений та регламентований КПК України.

З огляду на ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений здійснювати велику кількість повноважень, що передбачені цією статтею.

Проаналізувавши статтю 36 КПК України, можна прийти до висновку, що такий нагляд є загальним обов`язком прокурора, який він здійснює протягом усього часу проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а тому конкретними кінцевими процесуальними строками для здійснення цього обов`язку він не обмежений.

Таким чином, бездіяльність прокурора, яка полягала у нездійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, не може бути оскаржена в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки вказаний нагляд є постійним обов`язком прокурора, включає в себе низку повноважень прокурора та не здійснюється лише протягом певного визначеного КПК України строку.

З приводу вимоги ОСОБА_7 про зобов`язання прокурора скасувати постанову слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про зміну правової у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003337 від 24 грудня 2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих.

З огляду на ч.6 ст. 36 КПК України, керівник місцевої прокуратури при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування має право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених ст. 219 цього Кодексу.

Разом з тим, скасування постанови слідчого відноситься до компетенції прокурора, але лише у випадку її незаконності чи необґрунтованості, і нормами КПК України не передбачено певного процесуального строку, протягом якого прокурор повинен встановити наявність чи відсутність підстав для скасування постанови слідчого, у тому числі, про зміну правової кваліфікації злочину.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що скарга, подана до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 не містила посилань на бездіяльність прокурора, яка відповідно до ст. 303 КПК України підлягала оскарженню до слідчого судді, а тому рішення про відмову у відкритті провадження за нею згідно з ч. 4 ст. 304 КПК є законним та обґрунтованим, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4