Справа № 461/9637/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, раніше судимого, останній раз вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України засудженого до 2 років 3 місяців позбавлення волі, без постійного місця проживання та реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 06 вересня 2019 року, близько 18 години 44 хвилини, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», за адресою: м. Львів, вул. Шептицьких, буд. 43, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав шоколад «Шок чор особливий авторський», в кількості 11 шт., вагою кожна 85 г, чим заподіяв ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 206 гривень 25 копійок.

Крім цього, ОСОБА_4 28 вересня 2019 року близько 20 години 59 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», за адресою: м. Львів, вул. Шептицьких, буд. 43, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав шоколад «Шок чор особливий авторський», в кількості 13 шт., вагою кожна 85 г, чим заподіяв ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 243 гривень 75 копійок.

Також, ОСОБА_4 28 жовтня 2019 року, близько 20 години 28 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», за адресою: м. Львів, вул. Шептицьких, буд. 43, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав каву «кава мел РКСЮОМО Арабіка», в кількості 2 шт., вагою кожна 500 г, чим заподіяв ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 256 гривень 10 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Зазначив, що в обвинувальному акті вірно відображені його дії, які полягали в тому, що він перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод» за адресою: м. Львів, вул. Шептицьких, буд. 43, вчинив крадіжки кави та шоколаду 06, 28 вересня 2019 року та 28 жовтня 2019 року. Пояснив, що дійсно події відбувалися у період часу, у спосіб, які зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочинів, також перелік викрадених предметів відповідають дійсності.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив декілька тотожних злочинів, а відтак, кваліфікація його дій за ч.2 ст. 185 КК України є вірною за всіма епізодами крадіжок, що узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.05.2018 року у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно якої вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочинів, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації, згідно якої, існує висока ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, а виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, те, що злочини вчинено обвинуваченим повторно, мотиви вчинення злочинів, спрямовані на заволодіння чужим майном, способи вчинення злочинів, відношення обвинуваченого до вчиненого, те, що заподіяна потерпілому матеріальна шкода не відшкодована, тому факт щирого каяття у вчиненні злочинів не знайшов свого відображення в матеріалах кримінального провадження. Також суд враховуєфактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочинами наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно статей 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням статті 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого буде покарання у виді позбавлення волі, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.

Крім цього, встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2020 року.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Початок строку відбування покарання засудженому рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 27.12.2019 року.

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2020 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 3 (місяців) позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 27.12.2019 року.

Речові докази по справі: DVD-R диски у кількості 3 штук залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1