Справа №766/6569/20
н/п 1-кп/766/2267/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

провівши відкрите підготовче судове засідання на підставі клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.04.2013 року за №0002067, за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, -

встановив:
Прокурор Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.04.2013 року за №0002067, за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В клопотанні прокурора порушено питання про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки подія, яка стала приводом для звернення потерпілої з заявою про порушення кримінальної справи, мала місце упродовж 2004-2005 років, вказані кримінальні правопорушення відносяться до злочинів невеликої тяжкості. Крім того, на даний момент у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі дій, однак жодній особі не повідомлено про підозру, тобто не встановлено особи, яка вчинила кримінальні правопорушення та з моменту їх вчинення минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила задовольнити з викладених у ньому підстав.

Потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у визначеному законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши наведені у клопотанні прокурора доводи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, у тому числі, відносяться законність, публічність.

У частині 2 ст. 9 КПК України (принцип законності) визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Принцип публічності відповідно до ст. 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Суд вважає, що на час складання та направлення прокурором клопотання до суду не було забезпечено у повному обсязі виконання зазначених вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України є завдання, в тому числі, значної шкоди та шахрайство, вчинене у великому чи особливо великому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, дана кримінальна справа безпосередньо після звернення потерпілою ОСОБА_4 з заявою про вчинення стосовно неї злочинних дій відповідно до постанови від 19.03.2007 року (т. 1, а.п. 1) була порушена за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого було визначено заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене у великих розмірах, за фактом незаконного заволодіння її квартирою АДРЕСА_1 .

З такою ж правовою кваліфікацією відомості про вказаний злочин 22.04.2013 року було внесено і до ЄРДР.

Проте, у подальшому прокурором відповідно до постанови від 24.02.2020 року (т. 2, а.п. 122-124) вказана кваліфікація була змінена на ч. 1 ст. 190 КК України, що і стало підставою для складання прокурором клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таке своє рішення прокурор обґрунтував неможливістю проведення судової будівельно оціночної експертизи з метою визначення ринкової вартості квартири потерпілої, що стала об`єктом злочину, через втрату слідчим інвентарної справи та неможливість у зв`язку з цим надання її експерту. Натомість прокурор при прийнятті такого рішення виходив з вартості такої квартири, яка вказана в договорі купівлі продажу 5 727,0 грн., що становить 44 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та характеризує об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Згідно із ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, в тому числі, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди.

Як було зазначено вище, зміна кваліфікації злочинних дій на ч. 1 ст. 190 КК України була викликана неможливістю проведення відповідної експертизи з метою визначення вартості квартири потерпілої.

Як видно з матеріалів справи, постановою прокурора від 26.09.2017 року (т. 2, а.п. 94-95) у справі була призначена судова будівельно оціночна експертиза, на вирішення експерту було поставлено питання щодо визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 станом на серпень 2004 року. Для виконання дану постанову було направлено до Херсонського відділення Одеського науково дослідного інституту судових експертиз.

Згідно Клопотання від 03.10.2017 року експерт повідомив про необхідність надання для проведення експертизи додаткових документів (т. 2, а.п. 99).

Проте, як свідчать матеріали справи, експерт не повідомлявся про втрату інвентарної справи та неможливість у зв`язку з цим надання її, експерту не направлялись і інші документи, які пропонував направити експерт, а також не порушувалось перед експертом питання про можливість проведення експертизи на підставі інших документів, ніж ті, які він просив надати згідно свого Клопотання.

Фактично, за матеріалами справи на Клопотання експерта органом досудового розслідування ніякої відповіді взагалі не було надано, що стало підставою для повідомлення експертом про неможливість надання висновку (т. 2 а.п. 100-101).

Закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Між тим, потерпіла в порушення положень ст. 56 КПК України, відповідно до яких вона, зокрема, має бути повідомленою про закінчення досудового розслідування, має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо неї кримінального правопорушення, про прийняте прокурором рішення про зміну кваліфікації злочину на менш тяжку ознайомлена не була, як і з документами, які стали підставою для цього, що, на думку суду, в даному конкретному випадку з урахуванням обставин даної справи, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відомості, які містяться в матеріалах справи, на думку суду, не є достатніми та переконливими для висновку про те, що органом досудового розслідування вжиті достатні заходи для встановлення місцезнаходження потерпілої.

Проте, прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Наведене дає підстави для висновку про те, що в порушення ч. 2 ст. 9, ст. 91 КПК України під час досудового розслідування у встановленому законом порядку не було вжито належних та достатніх заходів для встановлено розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілій, який би можна було визнати справедливим, враховуючи при цьому те, що неможливість проведення експертизи фактично стала наслідком дій співробітника органу досудового розслідування втрати слідчим інвентарної справи, у зв`язку із чим висновок прокурора про правову кваліфікацію діяння за ч. 1 ст. 190 КК України і, як наслідок, звернення із клопотанням про закриття провадження є передчасним та необґрунтованим.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За встановлених вище обставин, клопотання прокурора є передчасним і таким, що не підлягає до задоволення, а матеріали кримінального провадження підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 284, 314, 376 КПК України суд, -

постановив:
У задоволені клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.04.2013 року за №0002067, за ознаками кримінальних правопорушень злочинів), передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1