Справа №639/8823/19
Провадження №1-в/639/39/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

представника установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10.02.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у ДУ «Холодногірська ВК №18», -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на те, що він має шість заохочень, працевлаштований, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2013 року народження, матір,яка перенесла інсульт,потребує стороннього догляду, що свідчить ,на його думку, про те, що він став на шлях виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, з огляду на те, що засуджений на теперішній час своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник ДУ «Холодногірська ВК №18» ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки має одне стягнення, посередньо характеризується за місцем відбуття покарання, в повному обсязі не відшкодував виконавчий лист від 26.09.2018 року.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 31.03.2014 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.
Засуджений 10.02.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.05.2016 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано строк тримання під вартою у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у період з 01.11.2015 року по 12.05.2016 року. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 01.11.2015 року.
Початок строку відбування покарання рахується з 01.11.2015 року, кінець строку 20.04.2020 року.
Так, на момент розгляду даного клопотання, тобто станом на 24.01.2020 року ОСОБА_4 відбув 4 роки 9 місяців 3 дні, лишилось 2 місяці 27 днів.

Дослідженням характеристики засудженого встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.11.2015 року. З 04.11.2015 року по 19.05.2016 року перебував в Харківському слідчому ізоляторі. За час тримання характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував. До праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав. З 19.05.2016 року відбуває покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія №18». За час відбування покарання порушив вимоги режиму відбування покарання за що має 1(одне) стягнення, яке на теперішній час погашено у встановленому законодавством порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, за сумлінну поведінку і ставлення до праці був 6 (шість) разів заохочений адміністрацією установи. Відповідно до ст. 118 КВК України, працевлаштований на виробництві установи до цеху №2 різником металу, до праці ставиться сумлінно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою поблажливого ставлення до себе. Не приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, намагається здійснювати за ними належний догляд, використовувати тільки під контролем. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у програмах диференційованого виховного впливу «Професія» та «Підготовка до звільнення». До реалізації програм ставиться без зацікавленості. Підтримує родинні стосунки з матір`ю шляхом листування та телефонних розмов, отримує від неї посилки та передачі. Згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року, вину у скоєному злочині визнав, позову не має, але до установи надійшов виконавчий лист від 26.09.2018 року на загальну суму 17144 грн. 89 коп., з яких відшкодовано засудженим 5201 грн. 20 коп., залишок 11943 грн., 69 коп., але незважаючи на значну середньомісячну заробітну плату бажання відшкодовувати достроково відмовляється в категоричній формі, що свідчить про те, що засуджений не розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Дослідженням відомостей про особу засудженого ОСОБА_4 встановлено, що за час відбування покарання має 6 заохочень, 1 стягнення,яке на теперішній час погашено у встановленому законодавством порядку, працевлаштований,відбув більш ніж 3/4 призначеного строку покарання, приймає активну участь у роботі самодіяльних організацій, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, тому суд приходить до висновку, що засуджений став на шлях виправлення та має усі належні умови, передбачені ст.81 КК України, для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим клопотання засудженого ОСОБА_4 є таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно достроково звільнити від покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року на невідбуту частину 2 місяці 27 днів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1