ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження 201/5337/19 (пр. № 1-кп/201/912/2020), відомості про яке 05 серпня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001816, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, пенсіонера, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 04 серпня 2018 року в період часу з 09 години 00 хвилин до 22 години 30 хвилин, будучи працівником водного транспорту - капітаном-механіком пасажирського прогулянкового судна т/х «Аура» (1951 року побудови, довжина 26,37 м, ширина 4,45 м, регістровий номер SRU800378, головні механізми - ДВЗ, сумарна потужність 110,00 кВт, судновласник ОСОБА_6 ), здійснював на ньому ремонтні роботи паливної системи.

Після завершення ремонтних робіт, 04 серпня 2018 року близько 22 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , з метою перевірки судна на ходу, діючи самоправно, без дозволу судновласника, у нічний час, нехтуючи вимогами Правил судноплавства на внутрішніх водних шляхах України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 91 від 16.02.2004 року та вимогами Інструкції про огляд суден, які здійснюють плавання (експлуатуються) на внутрішніх водних шляхах України, затвердженої Наказом Міністерства транспорту України № 225 від 19.04.2001 року, управляючи судном т/х «Аура», тобто являючись судноводієм вказаного судна, без пасажирів на борту, по р. Дніпро відійшов від гідротехнічної споруди № 7073, а саме причалу ресторану «Август», розташованого навпроти готелю «Дніпропетровськ» по вул. Набережна Січеславська, 33 у м. Дніпро на відстань близько 300 м, після чого ліг на зворотній курс. В цей час рульова система т/х «Аура» вийшла з ладу, внаслідок чого судно втратило маневреність.

Знаходячись на судні т/х «Аура» одноособово, без інших членів екіпажу, обвинувачений ОСОБА_5 покинув рульову рубку, і направився у машинне відділення судна для усунення поломки, не віддавши при цьому якір з метою унеможливлення переміщення судна дрейфом, тобто не забезпечивши належні заходи безпеки судноплавства, через що судно т/х «Аура» продовжило плавання дрейфом по р. Дніпро за течією і вітром, прямуючи у напрямку до набережної р. Дніпро та здійснило зіткнення з плавучим стоянковим судном, розташованим біля причалу, навпроти буд. 37 по вул. Набережна Січеславська у м. Дніпро, на якому розташовувався ресторан «Горець».

Внаслідок зіткнення суден було створено реальну небезпеку життю людей, а саме відвідувачів ресторану, які у той час відпочивали за столиками на фасаді, і в разі невідреагувавння останніми на приближення судна т/х «Аура», та не вжиття заходів до полишення столиків безпосередньо перед зіткненням суден, з високим ступенем ймовірності могли зазнати реальної шкоди життю чи здоров`ю.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 порушив вимоги:

1) Правил судноплавства на внутрішніх водних шляхах України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 91 від 16.02.2004, а саме: п. 1.8.1, що полягало у невідповідності конструкції та устаткування судна вимогам Правил Регістру судноплавства України та не забезпечувало безпеку судноплавства (п.2.1.1.1 Правил класифікації та побудови суден внутрішнього плавання, відповідно до якого кожне судно, за винятком плавучих споруд і стоянкових суден, що постійно експлуатуються біля берега або на «мертвих якорях», а також суднових барж (ліхтерів), повинне мати надійну рульову систему, яка забезпечує йому маневреність не менше тієї, яка регламентована в розд. 14); п. 1.8.2, що полягало у виході ОСОБА_5 на ходові іспити судна одноособово, без наявності достатнього і кваліфікованого екіпажу для забезпечення безпеки плавання; п.1.9.1., що полягало у залишенні ОСОБА_5 рульової рубки під час плавання, в той час як за румпелем чи штурвалом під час плавання повинна бути, принаймні, одна кваліфікована особа не молодше 18 років; п. 1.10.1, що полягало у виході? ОСОБА_5 в плавання без наявності передбачених даними Правилами суднових документів; п.6.18.1, що полягало у порушенні ОСОБА_5 вимог Правил стосовно заборони плавання дрейфом;

2) «Інструкції про огляд суден, які здійснюють плавання (експлуатуються) на внутрішніх водних шляхах України», затвердженої Наказом Міністерства транспорту України № 225 від 19.04.2001, а саме: п.2.3, що полягало у ненаданні судна до огляду державними інспекторами центрального органу виконавчої влади у сфері безпеки на морському та річковому транспорті, перед введенням його в експлуатацію; п.3.1, що полягало у забороні виходу судна в плавання без наявності оформлених чинних суднових документів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні працівником водного транспорту правил безпеки руху та експлуатації транспорту, що створило небезпеку для життя людей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, є особою, що досягла пенсійного віку, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В той же час, вирішуючи питання щодо виду покарання, яке повинно бути призначено обвинуваченому ОСОБА_5 з огляду на те, що останній досяг пенсійного віку, суд враховує наступне.

Санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 та ч. 3 ст. 61 КК України, виправні роботи та обмеження волі не застосовуються до осіб, що досягли пенсійного віку.

Як вбачається зі змісту п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 суд не має права перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. У таких випадках суд за наявності для цього підстав відповідно до ст. 7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Таким чином, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_5 з огляду на його вік, не може бути застосоване жодне із покарань, передбачених санкцією ч. 1 ст. 276 КК України, при цьому, суд не має права перейти до більш м`якого виду покарання, суд вважає за необхідне ухвалити обвинувальний вирок та визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні без призначення покарання, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 88 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України без призначення йому покарання.

Речовий доказ судно «Аура» - повернути за належністю його власнику ОСОБА_6 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від 10 серпня 2018 року у справі № 200/12826/18 (провадження № 1-кс/200/7876/18).

Речові докази пляшку з-під горілки з рюмкою, скло, дерев`яні щепки, які зберігаються у камері схову речових доказів ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 67) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1