ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/9/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року в кримінальному провадженні №0000374 від 16 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задоволено. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2020 року, включно. Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 . Свої вимоги мотивує тим, що її, як захисника ОСОБА_7 , слідчий не викликав для оголошення повідомлення про підозру, а тому вважає, що ОСОБА_7 неналежним чином повідомлено про підозру, порушено його право на захист. Також захисник зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено не уповноваженою на це особою. ОСОБА_8 звертає увагу суду на те, що клопотання старшого слідчого обґрунтоване показами свідка та потерпілої які не несуть кримінальної відповідальності за свої показання, а тому вважає, що і сама підозра є необґрунтованою та такою, яка не може вважатися оголошеною вчасно та у встановленому порядку. Захист також вказує на те, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Прокурором в судовому засіданні та у клопотанні не доведено того, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного і доводи захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

З наданих суду матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.

Так, з клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч. 2 ст. 156 КК України, вбачається, що ОСОБА_7 16 грудня 2019 року, діючи умисно з метою вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постукав у двері будинку АДРЕСА_1 . Після того, як двері відчинив неповнолітній ОСОБА_12 , 27.10.2005 року, ОСОБА_7 пригостив його цукерками та попросив покликати на розмову малолітню ОСОБА_13 . Виманивши під приводом пригощання солодощами малолітню ОСОБА_11 з будинку на двір, ОСОБА_7 провів її до входу у садок, де вчинив відносно неї розпусні дії.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає правильними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 , яка розповіла про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення; протоколом допиту свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , які кожен окремо розповіли про відомі їм обставини вчинення даного кримінального правопорушення і показання яких узгоджуються з показаннями потерпілої; протоколами пред`явлення особи для впізнання, під час проведення яких потерпіла і свідки, кожен окремо, впізнали ОСОБА_7 , як ту особу, яка 16 грудня 2019 року приходила до будинку сім`ї ОСОБА_15 , давала цукерки ОСОБА_12 і вчинила розпусні дії відносно малолітньої ОСОБА_11 .

Оцінюючи доводи захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки додані до клопотання слідчого матеріали містять достатні дані для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри лише з тих підстав, що вона підтверджується даними показань малолітньої потерпілої і неповнолітнього свідка, суперечать вимогам ст.ст. 10,94 КПК України.

Доводи захисника про те, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_7 з порушенням вимог КПК України і права на захист колегія суддів вважає безпідставними. Так, на підтвердження доводів про вручення підозри неуповноваженою особою захисник не надав суду жодних доказів. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні з моменту його затримання 16 грудня 2019 року о 15 год. 00 хв. в порядку ст. 208 КПК України. За підозрою у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Про затримання ОСОБА_7 складено відповідний протокол, в ході чого ОСОБА_7 за участю його захисника роз`яснено процесуальні права права та повідомлено про обставини вчинення злочину, у якому його підозрюють. Того ж дня, проведено допит ОСОБА_7 як підозрюваного за участю його захисника, однак він відмовився давати показання з приводу обставин злочину, з приводу вчинення якого він був затриманий.

Зі змісту оскаржуваної ухвали та наданих суду матеріалів провадження вбачається, що при обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя врахував характер і конкретні обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, та прийшов до правильного висновку про наявність в даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків, які є неповнолітніми та являються сусідами підозрюваного.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним ризикам.

Доводи захисника про те, що підозрюваний є похилого віку і має міцні соціальні зв`язки наведених ризиків не спростовують.

Оцінюючи доводи захисту про неправомірність застосування слідчим суддею до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки слідчий суддя крім даних про особу підозрюваного обґрунтовано врахував доводи клопотання слідчого про конкретні обставини справи, а саме що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину відносно малолітньої, йому відоме місце проживання потерпілої та свідків, показання яких ще не були досліджені судом, і у випадку застосування менш суворого запобіжного заходу підозрюваний зможе вплинути на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Також, при оцінці висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що вони відповідають позиції вказаного суду, який у тому ж рішенні (п.39) визнав, що при оцінці ризику перешкоджання правосуддю реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку справи, і лише з часом зменшується та зникає зовсім.

Крім того, з матеріалів провадження слідує, що слідчий суддя одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також визначив заставу, в межах передбачених ст.182 КПК України.

Доводи сторони захисту в ході апеляційного розгляду про те, що підозрюваний постійно хворіє і перебуває на обліку в сімейного лікаря не підтверджують неможливість його перебування під вартою на даний час.

Крім того, наявність у підозрюваного хронічних захворювань не є безумовною підставою для звільнення його з під варти, оскільки відповідно до ст.ст.7,11 Закону України Про попереднє ув`язнення в місцях попереднього ув`язнення відповідно до законодавства про охорону здоров`я організуються і проводяться медичний огляд осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, їх медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і відповідає вимогам закону та судової практики, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст.404-419,422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи