Справа № 644/3261/20
Провадження № 1-кс/644/520/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000072 від 07.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2,3 ст. 191 КК України,-

встановив:
Слідчий СВ Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_2 за погодженням з прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження №0000072 від 07.03.2018 року у вигляді арешту майна, вилученого в ході проведення обшуку 27.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, доходить висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
В провадженні СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 07.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 191 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.04.2020 року слідчим СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області проведено обшук у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено майно та документи, що мають значення у вказаному кримінальному провадженні та належать ПП «Гермес», на яких можуть бути збереженні сліди кримінального правопорушення і які можуть бути використані у якості доказів в суді.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчим в клопотанні не зазначено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, не йдеться про можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах.
Стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. На підтвердження доводів клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчим не додано відповідних документів.

Інші підстави для накладення арешту, передбачені статтею 170 КПК України, не відображені у тексті клопотання.

У клопотанні слідчого про арешт майна не зазначено, який вид арешту майна (у вигляді заборони або обмеження права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) слідчий просить застосувати в даному випадку. У клопотанні не вказано, чи це майно підлягає спеціальній конфіскації, чи воно є необхідним для забезпечення цивільного позову, стягнення отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Із клопотання слідчого не вбачається, чи набула будь-яка особа статусу підозрюваного, що давало б підстави визначити, хто саме несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.
З матеріалів клопотання вбачається, що користувачем приміщення за адресою: м. Харків, вул. Верстатобудівна, 2 є ПП «Гермес».
Всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим у клопотанні не зазначено конкретних фактів чи доказів, що свідчать про володіння, користування, чи розпорядження ПП «Гермес» вилученим в ході проведення обшуку майном, на яке слідчий просить накласти арешт.
При цьому зі місту клопотання та доданих матеріалів також не можливо встановити адресу юридичної особи, якій належить вилучене в ході обшуку майно.
Наведені обставини унеможливлюють розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості повідомити особу, яка є володільцем тимчасово вилученого майна про розгляд такого клопотання і таким чином забезпечити її право брати участь при розгляді клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України, а тому вказане клопотання необхідно повернути прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 170-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000072 від 07.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 191 КК України, повернути прокурору Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1