ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/147/17 Номер провадження 11-кп/814/37/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду
кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000472 за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_10 на вирок Гребінківського районного Полтавської області від 21 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Переяслав - Хмельницький Київської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз,

11.02.2011 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186, 71 КК України на 6 років позбавлення волі, звільнений 13.01.2015 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 7 днів,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку - 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто із ОСОБА_7 витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 1759,20 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватмм та засуджений за те, що він 21.12.2016 приблизно о 17.00 год., перебуваючи на подвірї господарства за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з правої кишені штанів потерпілої ОСОБА_9 відкрито заволодів належною їй барсеткою, а саме витягнувши її з правої кишені останньої, в якій знаходились: золота каблучка вагою 3,69 гр. вартістю 2957 грн. 90 коп., золота каблучка вагою 1,67 гр. вартістю 1573 грн. 81 коп., золоті сережки (2 шт.) вагою 1,18 гр. вартістю 1251 грн. 04 коп., 1000 доларів США, відповідно до курсу валют Національного банку України на 21.12.2016 гривневий еквівалент складав 26,470 грн. 48 коп., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 32253 грн. 23 коп.

В апеляціній скарзі прокурор, не оспорюючи доведінсть винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченому без застосування ст. 75 КК України, посилаючись на відсутність підстав до її застосування, вважаючи, що дані про особу обвинуваченого не свідчать про можливість його виправлення без застосування реального покарання. Вказує, що у вироку суду відсутнє мотивування щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, та не враховано судом те, що ОСОБА_7 має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив злочин через незначний проміжок часу після закінчення умовно-дострокового звільнення, посередню характеристику, відсутність роботи та стійких соціальних зв`язків, часткове відшкодування збитків шляхом часткового повернення речей.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурором ОСОБА_10 , потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, пояснивши, що за два роки обвинувачений не відшкодував їй шкоду, а частина речей їй була повернута не обвинуваченим, а поліцією, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували доведеності винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за обставин встановлених судом першої інстанції, але просили не позбавляти ОСОБА_7 волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п.2 ч.1 ст. 413 цього Кодексу неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно до п.4 ч.1 ст. 420 КПК Украни суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин доведена, його дії за ч.2 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно, що не спростовується у апеляційній скарзі.
Разом з тим, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно приписів ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд першої інстанції не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість його виправлення без реального відбуання покарання, а послався лише на визнання вини, особу обвинуваченого та фактичні обставини провадження не розкривши, а ні дані особу ОСОБА_7 , які б давали підстави для такого висновку, а ні у чому полягають фактичні обставини, що істотно зменшують суспільну небезпечність злочину вчиненого обвинуваченим.
Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
При призначенні покарання, колегія суддів відповідно до ст.ст. 50,65 КПК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який хоча і визнав вину, але шкоду в повному обсязі не відшкодував, а частина шкоди відшкодована через поліцію, що свідчить про відсутність щирого каяття, раніше обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, попередній злочин ОСОБА_7 вчинив в період іспитового строку, а останній за часом злочин вчинив через незначний проміжок часу після закінчення умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, що в цілому характеризує особу обвинуваченого, як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильний до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи, який останні два злочини вчинив відкрито, а також думку потерпілої, яка в суді апеляційної інстанції просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, мотивуючи тим, що обвинувачений добровільно не відшкодував їй у повному обсязі шкоду до цього часу, також, колегія суддів враховує, те, що обвинувачений одружений, працює, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК України.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку у частині призначення покарання.
Керуючись ст.ст. 404,407,409,420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_10 - задовольнити.
Вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 21.02.2017 щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.12.2016 по 21.02.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржений учасниками кримінального провадження у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4