Дата документу 05.02.2020
Справа № 501/4510/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області кримінальне провадження №0000904 від 09 листопада 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

11 липня 2006 року апеляційним судом Одеської області за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна (11 березня 2015 року звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 10 місяців 14 днів),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2019 року, приблизно о 21 год. 55 хв., ОСОБА_6 всупереч встановленому порядку недоторканості житла та іншого володіння особи, переслідуючи умисел на порушення конституційного права на недоторканність володіння особи, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи законних підстав, без дозволу та всупереч волі власника потерпілого ОСОБА_4 , з явною неповагою до конституційних прав людини на недоторканості житла чи іншого володіння особи, з метою протиправного перебування в закритому автомобілі ОСОБА_4 шляхом віджиму вікна, незаконно проник до автомобіля «Fiat-Iveco», модель «79-14», номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований між буд. №22 по вул. Олександрійській та буд. №14 по вул. Парусній в м. Чорноморську Одеської області. Під час незаконного перебування у вказаному транспортному засобі ОСОБА_6 було виявлено співробітниками охоронної фірми «Самсон-Групп-06», які викликали працівників поліції.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразилися в незаконному проникненні до іншого володіння особи, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України.

19 грудня 2019 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку, за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні, сторонами погоджено покарання обвинуваченому у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, пояснив, що укладення угоди з його боку було добровільним, наполягав на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити укладену з ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості, захисник ОСОБА_5 проти затвердження угоди не заперечував, потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, пояснивши, що на укладення такої угоди надав прокурору письмову згоду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, прокурора, думки захисника та потерпілого, доходить таких висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468, п.1 ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, який належить до злочинів невеликої тяжкості відповідно до ст.12 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України потерпілим надано письмову згоду прокурору на укладення угоди з обвинуваченим.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та викладені у ст.476 КПК України наслідки її невиконання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження прав щодо оскарження вироку, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку, та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370-374, 474-475 КПК України,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 грудня 2019 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Речові докази: DVD-диск зберігати в матеріалах судової справи, часткові сліди пальців рук, 1 частковий слід долоні (сейф-пакет №7186036) - знищити.
Процесуальні витрати у розмірі 785,05 грн, пов`язані із залученням експерта, стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя