У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 400 113 80 від 13 грудня 2018 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, офіційно непрацюючого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 07.11.2011 Франківським районним судом м. Львова за ч. 3 cm. 185, ч. 2 cm. 186 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 18.02.2014 Чортківським районним судом Тернопільської області за ч. 3 cm. 187, ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який 10.04.2018 звільнений з Лічаківської ВК № 30 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 400 113 80 від 13 грудня 2018 року обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, тобто по 22 вересня 2019 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що відноситься до особливо тяжкого злочину, суворість передбаченого законом покарання, у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, не має соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання в м. Києві, неодноразову судимість. У зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, а тому з метою запобігти спробі обвинуваченого ОСОБА_5 ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини у провадженні шляхом впливу на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, продовжила строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто по 22 вересня 2019 року включно.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати постановлену щодо нього ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року.
Обгрунтовуючи апеляційні вимоги, обвинувачений ОСОБА_5 посилається на порушення його-обвинуваченого права на захист, оскільки всупереч його проханню брати безпосередню участь у провадженні для надання пояснень по суті клопотання прокурора, суд першої інстанції застосував режим відеоконференції, неналежна якість якої не дозволила йому- ОСОБА_5 реалізувати його право дати пояснення, а тому і просить дослідити матеріали технічної фіксації судового засідання від 23 (22) липня 2019 року.
Цією ж ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 22 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_8 , рішення про що в апеляційному порядку не оскаржено.
Потерпілий ОСОБА_9 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, неявка якого в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали з кримінального провадження № 120 181 000 400 113 80 від 13 грудня 2018 року, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступним.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Дніпровського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 120 181 000 400 113 80 від 13 грудня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Суд першої інстанції дійшовши висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що дають підстави для визнання доцільним продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою по 22 вересня 2019 року включно, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може ухилитися від суду, оскільки раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не працював, не має міцних соціальних зв?язків, не мав постійного місця проживання у м. Києві, перешкодити встановленню істини в провадженні шляхом впливу на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність.
З таким рішення суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Так, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.
Розглядаючи матеріали кримінального провадження в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та, виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 22 вересня 2019 року включно, оскільки він, будучи неодноразово судимим у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, що віднесений законом до особливо тяжкого злочину, за який, у разі доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_5 , передбачено призначення покарання до 15 років позбавлення волі, що вказує на ризики переховування його від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, продовження незаконної діяльності, які на стадії судового розгляду не зменшилися, а також враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , який не має міцних соціальних зв?язків, офіційно не працевлаштований, не мав постійного місця проживання у м. Києві, - що не сприяє застосуванню більш м`яких запобіжних заходів, оскільки тримання ОСОБА_5 під вартою на стадії судового розгляду провадження є виправданим та таким, що вимагає справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, оскільки суд своїм рішення повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.
Обґрунтованість досліджуваного судового рішення про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою по 22 вересня 2019 року включно обвинуваченим в апеляційній скарзі фактично не оспорюється.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він був позбавлений можливості давати пояснення по суті клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки питання щодо цього розглядалося у режимі відеоконференції з Державною установою Київський слідчий ізолятор, - то вони не є беззастережними, бо, як убачається з журналу судового засідання від 22 липня 2019 року, копія якого, що надана апеляційному суду, знаходиться в матеріалах з кримінального провадження, що є предметом розгляду судом першої інстанції, - інтереси обвинуваченого ОСОБА_5 по розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу були представлені в судовому засіданні захисником ОСОБА_7 , при цьому і сам обвинувачений не був позбавлений можливості висловити свою точку зору з приводу підстав, викладених в клопотанні прокурора.
Як слідує зі змісту журналу судового засідання, ніхто з учасників провадження не послався на не якісний зв?язок відеоконференції, як на те вказав обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі.
Водночас сторона захисту в суді апеляційної інстанції вказувала лише на відсутність ризиків, які б слугували підставою для продовження строку дії запобіжного заходу, що фактично обвинуваченим ОСОБА_5 не було оскаржено в апеляційній скарзі.
При цьому необхідно зауважити, що обвинувачений ОСОБА_5 за власним розсудом протягом тривалого часу відмовлявся брати участь в режимі відеоконференції і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції за його апеляційною скаргою, коли вона і була розглянута 21 жовтня 2019 року, за сплином часу дії ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, якою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 181 000 400 113 80 від 13 грудня 2018 року, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, тобто по 22 вересня 2019 року включно, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3