Справа № 298/1739/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про самовідвід у кримінальному провадженні 11-кп/4806/660/20 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06. 02. 2020.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16. 03. 2020 для розгляду кримінального провадження 11-кп/4806/660/20, по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06. 02. 2020, визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

14. 05. 2020 до початку апеляційного розгляду суддя ОСОБА_2 заявив самовідвід, який мотивував тим, що брав участь у поєднаному кримінальному провадженні під час його досудового розслідування, що у відповідності до ч. 1 ст. 76 КПК України виключає його участь у цьому ж провадженні в суді апеляційної інстанцій. Зокрема, 11. 01. 2017 в складі колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області суддів: ОСОБА_8 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , під час досудового розслідування кримінального провадження № 000064, розглядав апеляційні скарги прокурора на ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04. 11. 2016, 07. 11. 2016 про застосування щодо підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжного заходу. Відповідно до постанови прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури від 14. 12. 2017 із матеріалів вказаного кримінального провадження, були виділені матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000452 від 14. 12. 2017.
Крім того 14. 05. 2020 до початку апеляційного розгляду суддя ОСОБА_1 заявив самовідвід у даному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що 27. 09. 2017 в складі колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області: ОСОБА_1 (головуючий) ОСОБА_3 , ОСОБА_13 розглядав поєднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , обвинувачених за ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційними скаргами прокурора

-2-

та захисників адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 05. 07. 2017 у кримінальному провадженні №000064. За наслідками розгляду апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок щодо співучасників кримінальних правопорушень ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 було змінено. Оскільки постановою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури від 14. 12. 2017 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України виділено із матеріалів кримінального провадження № 000064 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , обвинувачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, вважає, що в даному кримінальному провадженні наявні обставини, передбачені п. 4 ч.1 ст.75 КК України.

Заслухавши заяви та пояснення суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з приводу заявлених самовідводів, думку прокурора та захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали заяви щодо самовідводу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про самовідвід підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Апеляційним судом встановлено, що суддя ОСОБА_2 брав участь у кримінальному провадженні № 000064 від 20. 12. 2016 під час досудового розслідування, зокрема, під час апеляційного перегляду ухвал слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04. 11. 2016 та 07. 11. 2016 про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .. Згідно постанови прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури від 14. 12. 2017 із матеріалів вказаного кримінального провадження, були виділені матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України у зв`язку з не встановленням місця знаходження останнього, який вчинив вказані кримінальні правопорушення за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..
Вказане підтверджується даними кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України та копіями ухвал Апеляційного суду Закарпатської області від 11. 01. 2017, і свідчить про недопустимість повторної участі судді Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні, оскільки він брав участь у поєднаному кримінальному провадженні під час досудового розслідування.
Вищенаведені норми та обставини свідчать про те, що у відповідності до ч. 1 ст. 76 КПК України участь судді ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні не допускається, у зв`язку із чим, заява про самовідвід визнається обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04. 11. 1950 (далі Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи належним і безстороннім судом, встановленим законом.

-3-

Таким чином, зазначена міжнародна-правова норма, у тому числі й ст. 53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

17. 07. 1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 відповідним Законом № 474/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст. ст. 8, 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29. 06. 2004 № 1906-ІУ в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий, судя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших підстав, які викликають сумнів у його неупередженості.

Європейський Суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури від 14. 12. 2017 кримінальне провадження №0000452 від 14. 12. 2017 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України виділено із матеріалів кримінального провадження № 000064 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, які були вчинені за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , який переховувався від органів досудового розслідування. Згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 27. 09. 2017, колегія суддів у складі ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_13 розглядала кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України,

-4-

за апеляційними скаргами прокурора та захисників адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 05. 07. 2017. За наслідками розгляду апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було залишено без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора було задоволено, вирок суду першої інстанції було змінено.

Таким чином, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК України, апеляційний суд прийшов до висновку, що з метою уникнення в учасників судового розгляду будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даного кримінального провадження, забезпечення учасникам кримінального провадження право на справедливий суд та достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які є співучасниками інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, в апеляційному порядку вирішувалося суддею ОСОБА_1 в складі колегії суддів, і дані особи вже відбувають покарання в місцях позбавлення волі, заява судді ОСОБА_1 про самовідвід у кримінальному провадження щодо ОСОБА_16 підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 9, 22, 55, 64 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 №1906-ІУ, ст. ст. 21, 75, 81, 82, 405 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.
Кримінальне провадження 11-кп/4806/660/20, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06. 02. 2020 передати до системи документообігу Закарпатського апеляційного суду на повторний автоматизований розподіл для заміни суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 іншими суддями в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: