Справа № 368/48/20
Провадження № 1-кс/368/17/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті в м. Кагарлик заяву про самовідвід судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000574 від 24.10.2017 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -
встановив:
17 січня 2020 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло кримінальне провадження № 0000574 від 24.10.2017 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
24 січня 2020 р. суддею Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_4 була подана заява про самовідвід з огляду на наступні фактичні обставини справи та норми процесуального права.
Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участі у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.
Зазначає, що у нього особисто з обвинуваченим існують неприязні відносини, які існують на протязі тривалого часу, з огляду на спосіб життя та поведінку обвинуваченого, а тому у пересічних громадян та у самого обвинуваченого можуть виникнути сумніви у його неупередженості.
Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд.
Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
При ньому, у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог.
По-перше, суд має бути об`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності.
По - друге, він має бути також безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь - які обґрунтовані сумніви стосовно цього.
Вважає, що підстави, зазначенні ним у заяві про самовідвід унеможливлюють його участь у вирішенні цієї справи, оскільки на думку стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у безсторонності та неупередженості суду, можуть з достатнім ступенем вірогідності знизити рівень довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.
Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Суддя має право заявити, самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Окрім того, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У своїх рішеннях у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартиненко проти України», «Фельдман проти України», Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.
Враховуючи вищевикладене, вважає доцільним з метою запобігання виникненню при
подальшому розгляді справи щонайменших сумнівів в об`єктивності та неупередженості
головуючого судді, уникнення можливих суджень учасників судового процесу про безсторонність
судді, недопущення в подальшому невірного сприйняття рішення суду по суті справи,
забезпечення ефективності розгляду даної справи, уникнення будь-яких сумнівів учасників процесу та громадськості у об`єктивності, законності і обгрунтованості вирішення справи, а відтак правосудності судового рішення, враховуючи необхідність забезпечення обвинуваченому права
на справедливий суд, усунення підстав для можливих висновків щодо небезсторонності складу
суду, тому просить його заяву про самовідвід судді задовольнити.
Прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 не заперечує проти задоволення заяви про самовідвід.
Суд, вислухавши думку прокурора щодо поданого самовідводу судді, приходить до наступного висновку.
Статтями 75, 76 КПК України задекларований перелік підстав для відводу та самовідводу судді, серед яких відповідно до п.4 ч.1ст. 75 КПК України існує така підстава для відводу (самовідводу), як наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Відповідно до ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.
Статтею 81 КПК України, передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійсню судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку встановленому ч.3 ст. 35 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Такий же обов`язок на суддю покладено також ч.1 ст.80 КПК України.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Білуха проти України», в якому зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року, справа «Білуха проти України», вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вище наведені обставини суддею ОСОБА_4 повній мірі відповідають вимогам, що дають підстави для задоволення заяви про самовідвід, та для забезпечення умов, за яких в учасників розгляду кримінального провадження та громадськості не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, тому заява судді про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.. ст.. 75-76, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000574 від 24.10.2017 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України задовольнити.
Передати до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області, для визначення судді у встановленому статтею 35 КПК України порядку, для розгляду кримінального провадження № 0000574 від 24.10.2017 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кагарлицького районного суду
Київської області ОСОБА_1