У Х В А Л А
Справа № 133/136/20

Провадження №1-кс/149/169/20

07.05.2020 р. м. Хмільник

Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Калинівської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення

ВСТАНОВИЛА:

До Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Калинівської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 16.01.2020 року заступником керівника Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , через прокурора ОСОБА_6 , було отримано його заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України. Подана заява з додатками містила достатні та чіткі дані про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України. Оскільки повідомлені ним факти неможливо перевірити без проведення відповідних слідчих дій, які розпочинаються лише після внесення відомостей про злочин до ЄРДР, тому заявник просив внести до ЄРДР відомості про злочини, визнати його потерпілим та розпочати досудове розслідування. Однак, в порушення норм ч.1 ст. 214 КПК України, прокурор після отримання його заяви про вчинене кримінальне правопорушення, не вніс відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочав досудове розслідування. Повідомлення про те, що подана ним заява внесена до ЄРДР, він не отримав. Така бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, а також нездійснення інших процесуальних дій, які прокурор зобов`язаний вчинити у передбачений Кодексом строк, порушує його права, закон та принципи КПК України, чим створила умови для уникнення від відповідальності правопорушників за вчинений ними злочин. Тому заявник просить припинити протиправну бездіяльність прокурора та зобов"язати внести відомості за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, зазначаючи, що він звернувся до Калинівської місцевої прокуратури з заявою про вчинення злочину за ст. 375 КК України суддею Козятинського суду Вінницької області ОСОБА_7 , оскільки останній, виконуючи повноваження слідчого судді, прийняв завідомо неправосудне рішення. Суддею навмисно було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального закону, зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.Прокурором відомості за його заявою внесені не були, а на його адресу з Державного бюро розслідувань надійшла відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 375 КК України. Вважає, що його заява про злочин містить всю інформацію необхідну для внесення відомостей до ЄРДР .

Прокурор заперечує щодо задоволення заяви, зазначаючи, що незгода особи з судовим рішенням не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР. В заяві скаржника про вчинений злочин не вказано інформацію, яка обов"язково вноситься до реєстру. Крім того, рішення з яким не погоджується скаржник, останнім не оскаржувалось, а тому воно є чинним, що спростовує факт прийняття неправосудного рішення. Крім того зазначив, що досудове слідство відносно суддів здійснюється Державним бюро розслідувань, куди за підслідністю і було направлено скаргу ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали скарги, перевіривши надані доводи і докази, з урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя прийшов до такого.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому слідстві можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно вимог ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначений ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене субєктом злочину.

Чинним КК України визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об"єктивна та суб"єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об"єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин, і тільки за такими заявами та повідомленнями повинні прийматися передбачені законом процесуальні рішення.

Якщо ж у повідомленні чи заяві таких ознак немає, то вони не можуть вважатися такими, за якими обов"язково повинні прийматися ті чи інші процесуальні рішення.

Частиною 1 статті 375 КК України передбачена кримінальна відповідальність за постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Таким чином, в розумінні диспозиці статті 375 КК України вказаний злочин характеризується тільки прямим умислом, усвідомленням судді про те, що він постановляє завідомо неправосудний судовий акт.

При дослідженні змісту заяви ОСОБА_8 про злочин вбачається, що її суть зводиться до незгоди заявника з процесуальним рішенням слідчого судді В скарзі відсутні передбачені ч. 5 ст.214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 375 КК України.

Припущення заявника про постановлення суддею в особистих інтересах (неприязні відносини) неправосудного та незаконного рішення ґрунтуються на суб"єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про злочин обставин, оскільки злочинність дій судді не підтверджується жодними об"єктивними даними, а тому, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.

Відповідно до роз"яснень, наданих у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», згідно до частини п"ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов"язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак злочину.

Порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового слідства передбачений ст. ст. 309, 310 КПК України

Відповідно до пунктів 66, 68, 69 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17.11.2010 тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру. Дисциплінарне провадження може бути ініційоване, якщо суддя не виконав свої обов`язки ефективно та належним чином. Такі провадження повинен проводити незалежний орган влади або суд із наданням гарантій справедливого судового розгляду і права на оскарження рішення та покарання. Дисциплінарні санкції мають бути пропорційними.

Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд. Такі дії слід розцінювати як спроби втручання у правосуддя, тиску на суд і суддів, намагання протиправно використовувати суди для відстоювання інтересів певних груп чи осіб не процесуальним шляхом, поза межами процедури оскарження судових рішень, що є прямим порушенням вимог закону щодо незалежності судів та суддів. Така ситуація є загрозою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом, адже ухвалення позитивного рішення може бути тільки на користь однієї сторони судового процесу, а інша - завжди буде незадоволена результатом розгляду справи. Саме тому початок досудового розслідування щодо судді у разі незгоди з його рішенням є тиском на суд, і не є виправданим та ефективним для встановлення справедливості у конкретній справі.

При розгляді даного питання слідча суддя також враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013. Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, який пов`язаний із здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_3 та додатки до неї не містять конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність у діях судді Козятинського міськрайонного суду ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незгоди із прийнятим суддею рішенням, тому за наведених обставин у задоволенні скарги належить відмовити.

Разом з тим, слід зазначити, що підстави дисциплінарної відповідальності судді передбачені ст. 106 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"та скаржник не позбавлений права у порядку ст. 107 Закону звернутись з дисциплінарною скаргою до Вищої Ради правосуддя у разі наявності, на його думку, у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Калинівської місцевої прокуратуриі, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1