Справа № 953/3697/20
н/п 1-кс/953/2516/20
"23" березня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
20.03.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що належить підозрюваному громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
09.01.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.
Згідно з інформацією, яка містилась у відповіді на запит із КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» встановлено, що ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий, посилаючись на вимоги ст. 170 КПК України, з метою конфіскації майна як виду покарання, просить накласти арешт на вказане майно.
Слідчий до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, клопотання слідчого про арешт майна, розглядається без повідомлення власників майна.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, встановив наступне.
09.01.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до копії листа № 2337/04-12/20 від 25.02.2020 за підписом заступника директора з інформаційно-аналітичних питань КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Органом досудового розслідування не надано даних щодо належності певної частки ОСОБА_4 в зазначеній квартирі, що позбавляє слідчого суддю прийняти рішення за клопотанням.
Накладення арешту на квартиру в повному обсязі порушить право інших власників квартири.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1