ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/171/20 Номер провадження 11-кп/814/637/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:інші ухвали
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

та засудженого ОСОБА_7 / в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Даною ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання Державної установи «Машівська виправна колонія №9 » та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,-

про умовно-дострокове звільнення від покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.07.2014р., яким він засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 6 років позбавлення волі.

Приймаючи вказане рішення, суд вказав, що засуджений за час відбування покарання хоча і працював сумлінно та від роботи не відмовлявся, проте, умовою умовно-дострокового звільнення є не тільки сумлінне ставлення до праці, але й сумлінна поведінка, яку засуджений не довів, оскільки мало місце повторне грубе порушення у виді вживання алкогольних напоїв, що в цілому не свідчить про наявність безумовних позитивних змін в поведінці засудженого та вказує на те, що його поведінка не була сумлінною та стабільною, як і не було добровільного та достатнього відшкодування шкоди потерпілій, а, відповідно, не досягнуто мети покарання.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Державної установи «Машівська виправна колонія №9 » та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області щодо нього.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що під час відбування покарання ним дійсно допущено 2 порушення вимог режиму відбування покарання, проте, ним зроблені належні висновки, відбулись позитивні зміни. Вказує, що на протязі 3 років стягнень не мав, останнє стягнення було допущено у березні 2017 року, працевлаштований за строковим договором, повністю відшкодувати потерпілому шкоду він не має змоги, оскільки отримує мінімальну заробітну плату.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши засудженого ОСОБА_7 , який просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути

застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження та даних особової справи ОСОБА_7 відбуває покарання з 06 листопада 2014 року та за цей період часу двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме за виготовлення та вживання спиртних напоїв.

Крім того, під час відбування покарання був учасником створення конфліктних ситуацій, а також мало місце порушення порядку користування мобільним телефоном.

Тобто ОСОБА_7 під час відбування покарання вчиняв грубі порушення режиму відбування покарання, а тому з врахуванням його сумлінного ставлення до праці колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що поряд з сумлінним ставленням до праці поведінка ОСОБА_7 не була сумлінною, є правильним.

Крім того, з характеристик вбачається, що ОСОБА_7 був працевлаштований, але цивільний позов потерпілої відшкодовано в дуже незначному розмірі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що під час відбування покарання поведінка ОСОБА_7 не була стабільно сумлінною, що не свідчить про його виправлення, у звязку з чим доводи апелянта ОСОБА_7 про його виправлення є безпідставними, а тому апеляція не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376,404,407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_8 .Рябішин.