ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/947/20 Справа № 311/753/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 лютого 2020 року включно. Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави в межах 240 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 504 480 (п`ятсот чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок, з покладенням на останнього в разі внесення застави обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд враховуючи характер та ступінь тяжкості обвинувачення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів та відсутності підстав для зміни чи скасування обраному йому запобіжного заходу, прийшов до висновку, що існують достатні підстави, відповідно до ст.331 КПК України, продовжити дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 днів - тобто до 16 лютого 2020 року включно.
Суд вважав, що на теперішній час існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних та тяжких кримінальних правопорушень, під час досудового розслідування переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим його було оголошено у розшук, раніше він судимий. Таким чином, наявні усі підстави вважати, що обвинувачений, з метою уникнення подальшої кримінальної відповідальності за скоєний злочин буде переховуватися від суду. На даний час судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 , має постійне місце мешкання та реєстрації. Утримується під вартою з 30 червня 2017 року, тобто майже два з половиною роки, що є надмірним. Доказів щодо незаконного впливу та потерпілого та свідків, прокурором не надано. ОСОБА_7 переховувався від слідства та був оголошений в розшук, але самостійно з`явився до ГУНП в Запорізькій області. Судовий розгляд з урахуванням кількості обвинувачених та обсягу обвинувачення передбачає проведення значної кількості судових засідань. Тому суд вважав необхідним визначити розмір застави, а саме у розмірі 240 (двісті сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 504 480 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
- в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Зазначає, що ухвала суду підлягає скасуванню.
Вказує, що ступінь тяжкості інкримінованих злочинів сама по собі не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На думку апелянта, суд необгрунтовано послався на наявність ризиків передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зазначає, що ОСОБА_7 у зазначеному кримінальному провадженні утримується під вартою з 30.06.2017 року. Найсуворіший запобіжний захід щодо ОСОБА_7 продовжувався більше 10 разів, при цьому, жодного разу суд не обґрунтовував належним чином неможливість обрання менш суворого запобіжного заходу, а також не обґрунтовував неможливість визначення розміру застави, чим порушив вимоги ст. 183 КПК України.
З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в попередній редакції ОСОБА_7 фактично відбув 4 роки 4 місяця від можливого строку призначеного покарання, а тому йому і не має сенсу ухилятися, тим більш він не визнає своєї провини та наполягає на невинуватості.
Судове слухання кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та інших триває з липня 2017 року, при цьому, такий тривалий судовий розгляд має місце не з вини ОСОБА_7 та інших підсудних, а внаслідок своєчасного ненадання прокурором доказів обвинувачення, і внаслідок чого в подальшому зміни складу суду після закінчення повноважень судді ОСОБА_8 , кримінальне провадження передано судді ОСОБА_1 . Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року, обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він не порушував, а сумлінно виконував, самостійно з`являвся, як до слідчого так і в Апеляційний суд Запорізької області, в якому розглядалась апеляційна скарга прокурора на ухвалу суду першої інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2017 року, ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З часу вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, до часу його з`явлення до органів поліції пройшло від 1 до двох років і жодного тиску з боку ОСОБА_7 на потерпілих та свідків за цей час не було. Також звертаю увагу апеляційного суду, що у зазначеному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було обрано трьом обвинувачуваним ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_9 , без визначення розміру застави, а двом обвинувачуваним ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з визначенням розміру застави.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 слухається вдруге, у першому складі суду були допитані всі свідки та потерпілі, і жоден з них не зазначав про наявність на них тиску, погроз такого тиску, або про побоювання тиску. Жодних звернень від цих осіб з часу вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень не було.
Щодо визначеного розміру застави, апелянт вважав такий розмір не обґрунтованим, та вважав, що судом порушено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Судом першої інстанції не враховано особу ОСОБА_7 та його майновий стан.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, на адресу суду апеляційної інстанції надав заяву про відмову від апеляційної скарги та просив закрити апеляційне провадження за вказаною скаргою.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до змісту статті 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи, що захисник відмовився від апеляційної скарги та просив закрити апеляційне провадження, а також інші особи не подавали апеляційні скарги та не заперечували проти задоволення заяви захисника, апеляційний суд приходить до висновку за необхідне прийняти відмову захисника ОСОБА_6 від апеляційної скарги, поданої ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року.
Керуючись ст. 403 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Прийняти відмову захисника ОСОБА_6 від апеляційної скарги на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року.
Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 296 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4