БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 514/980/19
Провадження № 1-кп/497/14/20
УХВАЛА
про розгляд клопотань
13.05.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 , її представника адвоката ОСОБА_11 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між залою Болградського районного суду Одеської області в м.Болград та приміщенням Тарутинського районного суду Одеської області смтТарутине Одеської області, кримінальне провадження №0000003 від 02.01.2019 року з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зі слів - українську мову розуміє, має середню освіту, офіційно непрацевлаштований, працює періодично за наймом у приватних осіб, офіційно не одружений, проживає у незареєстрованому шлюбі, має двох малолітніх дітей, що зареєстровані на нього, та одну новонароджену дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована на співмешканку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не має судимості,

- який обвинувачується за ч.3ст.152 КК України,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с.Підгірне Тараутинського району Одеської області, зі слів українську мову розуміє, має середню освіту, офіційно непрацевлаштований, працює періодично за наймом у приватних осіб, проживає зі співмешканкою, виховує дитину, батьківство стосовно якої він не встановлював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст.89 КК України не має судимості,

- який обвинувачується за ч.3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18.10.2019 року до Болградського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду після зміни підсудності надійшов обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які обвинувачуються у скоєнні злочину, передбаченого ч.3ст.152 КК України. Судовий розгляд провадження по суті триває, судом допитана потерпіла, три свідки, досліджені письмові матеріали, що були зібрані в ході досудового розслідування і надані прокурором.

Ухвалою суду судове засідання було призначено дистанційно, в режимі відеоконференції - між приміщеннями Болградського районного суду Одеської області та Тарутинського районного суду Одеської області на 30.03.2020р., але було відкладене з поважної причини на 28.04.2020р.; продовження судового засідання відкладене з поважної причини - неявкою свідка захисту - на 06.05.2020року, яке потім відкладене з поважної причини - через хворобу- на 13.05.2020 р.

07.05.2020 року до суду надійшли два клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обох обвинувачених у виді тримання під вартою строком на 60 діб; прокурор мотивує клопотання тим, що строк, на який був обраний запобіжний захід закінчується 28.05.2020року, проте жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу, продовжують існувати надалі, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, оскільки злочин, який їм інкримінується відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7-ми до 12 років, обвинувачені усвідомлюють про неминучість покарання, тому можуть перешкоджати судовому провадженню шляхом здійснення впливу на недопитаних свідків, потерпілу, та один на одного, а також вчиняти інші злочини. Обвинувачені офіційно не працевлаштовані, за місцем реєстрації не проживають, не одружені, а тому не мають міцних соціальних стосунків, у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання.
Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора, просили задовольнити, представник потерпілої посилалася при цьому на відсутність міцних соціальних зв`язків в обвинувачених - відсутність роботи, постійного місця проживання та родини. Обвинувачені та захисники заперечували проти задоволення клопотань прокурора.
12.05.2020 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 про заміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з 21.00 до 06.00 часу доби із покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати до суду за кожним викликом, не відлучатися з місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватись від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні, не відвідувати розважальні заклади будь-якого типу,-заборонити виїзд з України та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Своє клопотання адвокат обґрунтовує тим, що з встановлених даних відносно ОСОБА_7 немає підстав стверджувати про існування ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, а саме: ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочин останній не збирається. Згідно вимог глави 18 КПК України на прокурора покладено обов`язок довести кожну обставину, що ризики існують, але й ту, що ці ризики не зменшились і, що застосування запобіжного заходу і подалі є дійсно обґрунтованим. При цьому адвокат посилається на рішення ЄСПЛ у справі Ходорковський проти Росії, де зазначається, що арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки, якщо «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами. Принцип пропорційності передбачає необхідність встановлення рівноваги між важливістю забезпечити негайне виконання зобов`язання та важливістю права на свободу в демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ Сааді проти Сполученого Королівства).
Так, подія злочину сталася 02 січня 2019 року. Всі три місяці, починаючи з цього часу- і закінчуючи датою звернення до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу 01 квітня 2019 року, ОСОБА_7 розуміючи, яке покарання його чекає в разі доведення винності у злочині в якому він підозрюється і маючи реальну можливість виїхати будь-куди, з місця проживання не зник, а знаходився вдома, працював.
Ніяких перешкод органам розслідування та суду ОСОБА_7 не створював, має постійне місце проживання, в нього є цивільна дружина, на його утримання перебуває малолітня дитина, тобто він має міцні соціальні зв`язки. Мав хоча і неофіційне, але постійне місце роботи - робочого по найму на ринку смт.Тарутине Одеської області. Він є єдиним годувальником в сім`ї. Будь-яких матеріалів, які б характеризували ОСОБА_7 з негативного боку, немає, він раніше не судимий, не перебуває та ніколи не перебував на обліку в психоневрологічному та наркологічному .диспансерах, а жодна розсудлива людина, перебуваючи під слідством, не наважиться на новий злочин, тому немає підстав вважати, що він може далі продовжувати займатись злочинною діяльністю.
Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. З цього питання доволі послідовними і логічними є правові позиції Європейського суду, які зводяться до того, що небезпека можливості переховування від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що належить до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалого тримання особи під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рішеннях (Калашников проти Росії від 15 липня 2002 року, Летельє проти Франції).
13.05.2020 року до суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну йому запобіжного захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши з-під варти у залі суду, в якості мотиву він стверджує у клопотанні, що ризики, які враховувалися при обранні та продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати.
Потерпіла та її представник просили відмовити у задовольнення у клопотання адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну обвинуваченим запобіжного захід із тримання під вартою на інший.
Захисники та обвинувачені заперечували проти задоволення клопотань прокурора, просили відмовити в його задоволенні, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 331 КПК України, навіть не існувало ризиків на час обрання запобіжного заходу, відсутні вони й наразі, оскільки відсутні докази вчинення чи намірів вчинення обвинуваченими дій, які перешкоджають судовому розгляду провадження. Адвокат ОСОБА_8 надав письмові заперечення на клопотання прокурора, просив обрати його підзахисному ОСОБА_12 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, тобто, його слід змінити на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки ОСОБА_7 фактично проживає у АДРЕСА_4 .

Адвокат ОСОБА_13 підтримав думку адвоката ОСОБА_8 , просив його задовольнити, та підтримав клопотання ОСОБА_6 і обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, стверджуючи, що в обвинуваченого є родина, дружина, яка його пробачила, троє дітей, а ОСОБА_6 є єдиним годувальником в родині.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового засідання щодо заявлених клопотань, дійшла висновку, що у задоволенні клопотань прокурора необхідно відмовити, виходячи з не доведення ним ризиків перебування обвинувачених не під вартою, оскільки усі свідки допитані, тому обвинувачені позбавлені можливості здійснювати на них тиск. Ризики, на які посилається прокурор, і які були підставою для обрання запобіжного заходу Обвинуваченим у виді тримання під вартою наразі є неактуальними, жодних нових ризиків не з`явилося, щоразу прокурор формально посилається на одні й ті ж обставини, які жодним чином доказами не підтверджує.

Суд бере до уваги, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тримаються під вартою досить тривалий час, а саме з 01 квітня 2019 року - більше року, судом досліджені усі докази як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, допитана потерпіла, допитані усі свідки, тобто, судове слідство у даному кримінальному провадженні на стадії завершення.
Зазначене свідчить, що обвинувачені жодним чином не зможуть вплинути ані на збирання доказів, ані на їх дослідження судом.

Щодо клопотань адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що продовження тримання під вартою обвинувачених не відповідатиме вимогам обставин даного кримінального провадження, доводи, викладені в клопотаннях, заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Обвинуваченим запобіжний захід вперше було обрано 01.04.2019р., який неодноразово продовжувався згідно вимог КПК України, та в останнє строк дії був визначений до 28 травня 2020 року включно.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. 2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні з тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Метою та підставою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Суд оцінює суспільну небезпеку злочину, що інкримінується обвинуваченим та ймовірну можливість продовження обвинуваченими протиправної поведінки у подальшому, враховує відсутність обґрунтованих підстав для продовження тримання під вартою обвинувачених, оскільки тримання під вартою є найбільш суворим з запобіжних заходів, який не має носити характер покарання для обвинувачених. вина яких ще не визнана вироком суду.

Проте, оскільки судовий розгляд провадження триває, суд дійшов висновку, що запобіжний захід обвинуваченим слід застосувати у виді нічного домашнього арешту для забезпечення їх процесуальної поведінки.

Керуючись ст.ст.,131,176-178,181,331,336, 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволення клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання - відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_5 з 21.00 години до 06.00 години ранку наступної доби строком на 60 діб із покладенням на нього наступних обов`язків:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання,
- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні,
- не відвідувати розважальні заклади будь-якого типу;
- заборонити виїзд з України та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання адвоката ОСОБА_8 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_4 з 21.00 години до 06.00 години ранку наступної доби із покладенням на нього наступних обов`язків:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні,
- не відвідувати розважальні заклади будь-якого типу;
- заборонити виїзд з України та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з-під варти негайно, в залі суду.
Строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу - до 10 липня 2020 року.

Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а також направити для виконання до Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області та Тарутинського ВП ГУНП України в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3