ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 761/34465/17
провадження № 51-6574км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року в частині цивільного позову у кримінальному провадженні № 0004346 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бориня Турківського району Львівської області, жителя м. Києва,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 6 грудня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, залишено без розгляду.
Як установив районний суд, ОСОБА_8 11 квітня 2017 року приблизно о 22:34 керуючи автомобілем «Джилі» р. н. НОМЕР_1 та рухаючись у крайній правій смузі руху біля будинку № 2/19 по вул. Щусєва в м. Києві, порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3 і пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, не переконався у безпечності перед початком зміни напрямку свого руху, та при перестроюванні не надав дорогу мотоциклу «Сузукі» р. н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку в середній смузі руху, унаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів під час якого водій мотоцикла ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
При перегляді рішення місцевого суду 15 березня 2018 року Апеляційний суд м. Києва вказаний вирок змінив у частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди та ухвалив нове рішення яким цей позов задовольнив частково, стягнув з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 59 535, 65 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн у рахунок відшкодування вартості проведення автотоварознавчого дослідження та 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього на суму 81 035, 65 грн, а в іншій частині позовних вимог потерпілого відмовив.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Захисник зазначає, що при апеляційному розгляді справи суд апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) вийшов за межі вимог апеляційної скарги потерпілого та розглянув по суті його цивільний позов, який не був розглянутий судом першої інстанції. При цьому копія позовної заяви не була вручена цивільному відповідачу, не було забезпечено право останнього на подання відзиву на цивільний позов та заперечення на відповідь на відзив, чим порушено його право захищатися проти позову.
На переконання захисника, при розгляді справи місцевий суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 128 та ч. 1 ст. 347 КПК прийняв правильне рішення про залишення цивільного позову потерпілого без розгляду, а тому він вважає, що ухвала апеляційного суду в цій частині є незаконною і підлягає скасуванню.
Позиція учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор та представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 заперечили у задоволенні касаційної скарги і просили залишити оскаржуване судове рішення без зміни.
Інших учасників було належним чином повідомлено про час і місце касаційного розгляду, однак вони в судове засідання не прибули.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при розгляді справи в суді першої інстанції у судовому засіданні 5 грудня 2017 року, до початку оголошення прокурором обвинувального акта, представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про долучення до матеріалів провадження цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 до засудженого ОСОБА_8 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди. Місцевий суд відмовив у задоволенні клопотання з тих підстав, що цивільний позов у справі може бути заявлений лише під час підготовчого судового засідання та залишив цей цивільний позов без розгляду.
Після постановлення вироку у справі потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій, серед іншого, зазначав і про безпідставне залишення районним судом без розгляду його цивільного позову та просив цей вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що районний суд безпідставно залишив цивільний позов без розгляду, оскільки його було подано представником потерпілого перед оголошенням прокурором обвинувального акта у кримінальному провадженні, тобто до початку судового розгляду справи, що не суперечить вимогам ст. 128 КПК, та в судовому засіданні вирішила його по суті, чим фактично вийшла за межі вимог апеляційної скарги та всупереч положень ч. 2 ст. 404 КПК погіршила становище засудженого ОСОБА_8 , який не був присутній в суді під час апеляційного розгляду.
При цьому апеляційним судом не було додержано вимог ч. 2 ст. 326 КПК щодо обов`язкової участі цивільного відповідача, який є обвинуваченим у справі, в судовому засіданні при вирішенні цивільного позову, а також щодо обов`язкового вручення йому копії позовної заяви, надання можливості визнати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього та реалізувати інші права, передбачені ст. 62 КПК.
Таким чином, апеляційний суд порушив вказані вимоги закону та усупереч ст. 22 КПК не дотримався принципу змагальності сторін і не створив необхідних умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Крім того, як убачається з журналу судового засідання від 15 березня 2018 року та технічного звукозапису на носії інформації в матеріалах провадження, під час перегляду вироку місцевого суду апеляційний суд судового слідства не проводив, доказів на підтвердження позовних вимог потерпілого не досліджував, чим також порушив вимоги статей 23, 404 КПК щодо безпосереднього дослідження доказів у кримінальному провадженні.
Ці допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки вони порушили право засудженого на захист та перешкодили цьому суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення в частині розв`язання цивільного позову у справі.
За таких обставин колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства, за результатами якого суду слід прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року відносно ОСОБА_8 у частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 скасувати та призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови буде оголошений у Верховному Суді о 12:00 9 грудня 2019 року.
Судді:

___________________ ________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3