Справа №295/5572/20
УХВАЛА
Іменем України

22.05.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 03.04.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2018 року за № 0000208 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 384 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову від 03.04.2020 року слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000208 від 21.09.2018 року за необґрунтованістю, а матеріали повернути до Житомирського відділу поліції для організації та проведення належного досудового розслідування, мотивуючи вимоги скарги тим, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, без належної перевірки та з`ясування всіх обставин по справі.Жодних слідчих дій належно проведено не було, навіть тих, які формально слідчі органи погоджувались провести, скаржником неодноразово було направлені клопотання, однак вони залишені поза увагою.

В судовому засіданні скаржник підтримав доводи. викладені в скарзі та просив скаргу задовольнити.
Слідчий СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, не з`явився, неодноразово повідомлявся про розгляд скарги, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, а оскільки законом передбачені стислі терміни для розгляду даної категорії скарг, вважаю за можливе розглянути скаргу за відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних матеріалів.
Заслухавши позицію скаржника, слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали скарги, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вимогами ч.4 ст.38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
З ч.1 ст. 40 КПК України слідує, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності, а формальне закриття кримінального провадження органом досудового розслідування лише з підстав закінчення строків, встановлених ст.219 КПК України, за відсутності повного, неупередженого, ефективного досудового розслідування є неприпустимим.
Дослідивши зміст постанови слідчого від 03.04.2020 року, слідчий суддя вважає її такою, що не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки містить лише посилання на норми КПК України та КК України. Натомість в постанові взагалі не зазначено про причини невиконання вказівок, викладених в ухвалі слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.05.2019 року.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з таких підстав: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувало кримінальне провадження №0000208, внесене до ЄРДР 21.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України на підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 17.09.2018 року.
За результатами досудового розслідування постановою слідчого СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_5 від 28.11.2018 року вказане кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.
29.05.2019 року вказана постанова слідчого скасована слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира, у зв`язку з тим, що слідчим під час досудового розслідування взагалі не проводилися будь-які процесуальні дії, не було допитано ні самого скаржника ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 , як особу на яку вказував скаржник з приводу надання ним завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні №0005961 від 22.09.2017 року, які, як вважає ОСОБА_6 суперечать його показанням даним під час розгляду кримінального провадження у Богунському районному суді м. Житомира.
03.04.2020 року постановою старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 повторно закрито кримінальне провадження № 0000208 у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, передбачених ст.219 КПК України.
З вказаної постанови вбачається, що слідчим не вчинено жодних слідчих дій та не виконано жодної вказівки зазначеної в ухвалі слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.05.2019 року.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Проте, обставини, викладені у заяві особи, що подала скаргу, не в повній мірі стали предметом контролю слідчого про проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, являється по суті не вмотивованою, оскільки її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, в ній не в повній мірі викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав ї законних інтересів учасників процесу.

На виклики до слідчої судді для надання можливості надати свої пояснення, слідчі органи не з`явилися, доказів на спростування вищевикладеного не надали.
Вважаю, що дії слідчого прямо суперечить вище вказаним нормам КПК України та практиці ЄСПЛ, адже наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого СВ Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 03.04.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2018 року за №0000209 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 384 КК України підлягає скасуванню для відновлення досудового розслідування та проведення його у загальному порядку оскільки висновок про можливість закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строків, встановлених ст.219 КПК України, є передчасним.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 310, 395 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 03.04.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2018 року за №0000208.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1