Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

10 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Луцьким слідчим ізолятором апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , і

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , раніше неодноразово судима, визнана винуватою та засуджена за ч.2 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 3463 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, судом вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 , за обставин наведених у вироку, які сторонами не оспорюються, засуджено за те, що вона в період з 19 грудня 2018 року по 7 лютого 2019 року, перебуваючи в м.Луцьк вчинила ряд крадіжок чужого майна, повторно.

Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, він, не оспорюючи доведеність вини своє підзахисної, а також фактичні обставини справи, вважає міру покарання призначену ОСОБА_6 занадто суворою. Просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_6 біль м`яке покарання. Свою позицію мотивує тим, що судом не в повній мірі враховано те, що обвинувачена активно сприяла розкриттю злочину, визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, має постійне місце проживання, обставин, які б обтяжували покарання не встановленою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які під час апеляційного розгляду підтримали вимоги викладені ними в апеляційній скарзі, думку прокурора яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити в силі, як обґрунтований і законний, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і сторонами не заперечуються.

Справа розглянута судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, є правильною.

У відповідності до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Зазначені вимоги закону судом виконані належним чином.
Так судом враховано, що обвинувачена свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася, проте раніше неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів та відбувала покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не стала, а знову вчинила ряд корисливих злочинів, що свідчить про її не бажання стати на шлях виправлення, не працює, потерпілим шкоду не відшкодувала, потерпіла ОСОБА_9 наполягала на суворій мірі.
На думку колегії суддів, суд прийшов до вірного висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України, на строк три роки, санкція якої передбачає максимальну межу покарання - позбавлення волі на строк 5 років.
Таким чином, вимоги апелянта ОСОБА_7 про призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, є такими що не підлягають до задоволення.
На думку колегії суддів, призначене обвинуваченій місцевим судом покарання є справедливим, відповідає тяжкості вчинених нею злочинів та її особі. Обране судом покарання є достатнім для виправлення та запобіганню вчиненню обвинуваченою нових злочинів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, зазначене у ній не є підставами, в порядку ст.409 КПК України, для зміни чи скасування вироку, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Судді :

__________ ____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2