Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1295/20
Провадження №: 1-кп/332/296/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2020 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_4 ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України.

Прокурор вважала за доцільне призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, мотивуючи тим, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення прокурору або прийняття рішення про закриття кримінального провадження відсутні, справа підсудна Заводському районному суду м. Запоріжжя. Судовий розгляд провадити за участю сторін кримінального провадження.

Також прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення. Останній обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, офіційно непрацевлаштований, перебував під адміністративним наглядом. Отже, на думку прокурора, існують ризики, що, залишаючись на волі, обвинувачений не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, може вчинити інший злочин, переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти призначення судового розгляду по справі та продовження строку тримання обвинуваченого під вартою сторона. Захисник зазначив, що така позиція відповідає волевиявленню його підзахисного.

Потерпілий, повідомлений про судовий розгляд у встановленому законом порядку, до підготовчого судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про відсутність вимог до обвинуваченого про відшкодування шкоди та залишення питання покарання обвинуваченому на розсуду суду.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд виходить з того, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Правила територіальної підсудності дотримані. Підстави для його повернення прокурору або прийняття рішення про закриття кримінального провадження, передбачені п.п. 4-8 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КПК України, відсутні.

Учасниками кримінального провадження клопотань про витребування певних речей та документів не заявлялись.

Судом вирішені питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду: визначені дата і місце його проведення; з`ясовано питання про склад осіб, що братимуть участь у судовому розгляді, визначений порядок його здійснення.

За таких обставин підготовка до судового розгляду судом вважається завершеною.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з такого.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2020 до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 30.06.2020 із можливістю внесення застави.

Конституційний Суд України у рішенні 23.11.2017 року № 1-р/2017 у справі № 1-28/2017 щодо конституційності положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України зазначив, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання.
Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину.
При оцінці продовження існування ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд враховує тяжкість можливого покарання у разі визнання його винним за ч. 2 ст. 186 КК України, а також той факт, що обвинувачений до затримання не був офіційно працевлаштований, тобто - не мав постійного джерела прибутку, що свідчить про необхідність здобування коштів для власного існування, забезпечення особистих потреб, що може спонукати останнього до вчинення інших злочинів. Наявність судимостей свідчить про стійку антисоціальну спрямованість обвинуваченого та схильність до вчинення злочинів.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків, суд враховує передбачену КПК процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме - спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Разом із цим, отримавши можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, зокрема - протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений обізнаний з приводу персональних даних та змістом наданих ними свідчень на стадії досудового розслідування. Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, суд переконаний, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не буде достатнім для запобігання ризикам, які обґрунтовані та встановлені в судовому засіданні.

Відсутність офіційного працевлаштування та інших видів доходу свідчить про неможливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави.

Також суд не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистої поруки, адже жодна особа не висловила намір бути поручителем ОСОБА_4 , забезпечувати виконання, покладених на нього КПК обов`язків, а також забезпечувати його явку до суду.

Крім цього, враховуючи наявність ризику того, що обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд не вважає за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

За таких обставин, враховуючи продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого (ризиків можливості переховуватися від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні) та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, обсягу пред`явленого обвинувачення, доказів, які належить дослідити, суд вважає за можливе продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на строк тридцять днів.
Оскільки злочин, у якому ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 2 ст. 186 КК України, було вчинено із застосуванням насильства, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у цьому кримінальному проваджені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 315 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України, суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні 25.06.2020 о 12.00 год. в залі судового засідання Заводського районного суду м. Запоріжжя за участю прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 30 (тридцять) днів, тобто до 25.07.2020 без визначення суми застави.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження в залі судових засідань 25.06.2020.

Суддя ОСОБА_1