Справа № 372/3464/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1592/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.358 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції заступника начальника Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 , на вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 січня 2020 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який є фізичною особою-підприємцем, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України та виправдано його в зв`язку із недоведеністю наявності в діянні складу кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у складанні приватним підприємцем завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, при наступних обставинах.
ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, та маючи сертифікат інженера-землевпорядника №012015 від 29.11.2013, керуючись у своїй діяльності, зокрема, Земельним кодексом України, Законами України «Про землеустрій», «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність», будучи суб`єктом землеустрою в розумінні ст. 4 та п. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про землеустрій», будучи обізнаним у тому, що відповідно до п. а) ч. 2 та ч. 3 ст. 28 вказаного Закону розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; а також, що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією, вчинив складання підробленого офіційного документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, яке виразилось у наступному.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_9 , у період часу з 18 березня 2016 року по 05 квітня 2016 року, більш точного часу слідством не встановлено, достовірно усвідомлюючи невідповідність зазначеної ним інформації фактичному складу агровиробничої групи ґрунтів на земельних ділянках замовників документації із землеустрою, оскільки у його користуванні перебував проект формування та встановлення меж території Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, до якого він мав вільний доступ, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на підробку офіційного документу, достовірно знаючи, що розміщенні на земельних ділянках з кадастровими номерами :04:001:0105, :04:001:0106, : 04:001:0107, :04:001:0108, :04:001:0109, :04:001:0110, :04:001:0111, :04:001:0112, :04:001:0113 ґрунти є особливо цінними, оскільки вказані відомості відображені в проекті формування території Краснослобідської сільської ради, з метою уникнення проведення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації, зазначив у «Схемі розташування земельних ділянок громадян України (згідно списку) на території Краснослобідської сільської ради, Обухівського району, Київської області», що в розумінні п. 15 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» є невід`ємною складовою Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в адміністративних межах Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, завідомо неправдиві відомості, а саме шифр агровиробничої групи ґрунтів «49г», які залягають на ділянці, та вказав, що розміщенні на земельних ділянках ґрунти не відносяться до особливо цінних.
Згідно Висновку крупномасштабного ґрунтового обстеження ґрунтів земельних ділянок в адміністративних межах Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області за вих. №01-12/278 від 16.05.2017, що були відведенні у приватну власність громадян ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 - згідно природно-сільськогосподарського районування України, земельна ділянка знаходиться в межах 08 Білоцерківсько-Миронівського природно-сільськогосподарського району провінції Лісостепова Правобережна. Натурне обстеження ґрунтів і лабораторні аналізи показали, що в межах земельної ділянки сформувались чорноземи типові мало гумусні глибокі легкосуглинкові (агровиробнича група ґрунтів 53г). Згідно ст. 150 Земельного кодексу України та наказу Держкомзему України від 06.10.2003 № 245 «Про затвердження переліку особливо цінних ґрунтів», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.10.2003 року №979/8300, ґрунти зазначеної земельної ділянки входять до переліку особливо цінних ґрунтів провінції ОСОБА_20 .
Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи №8-4/1295 від 29.08.2017, підпис у графі « ОСОБА_9 » Схеми розташування земельних ділянок громадян України (згідно списку) на території Краснослобідської сільської ради, Обухівського району, Київської області виконано ОСОБА_9 , зразки якого були надані для порівняння. Відбиток печатки ФОП « ОСОБА_9 » (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у Схемі розташування земельних ділянок громадян України (згідно списку) на території Краснослобідської сільської ради, Обухівського району, Київської області нанесено за допомогою печатки ФОП « ОСОБА_9 » (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), зразки якої було надано для порівняння. Відбиток печатки « ОСОБА_9 Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №012015» (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у Схемі розташування земельних ділянок громадян України (згідно списку) на території Краснослобідської сільської ради, Обухівського району, Київської області, нанесено за допомогою кліше печатки « ОСОБА_9 Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №012015» (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), зразки якої надані для порівняння.

Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Дослідити в судовому засіданні докази подані стороною обвинувачення. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що «Схема розташування земельних ділянок громадян України» не є офіційним документом, є необґрунтованим. Навпаки, в розумінні примітки до ст.358 КК України, саме проект землеустрою є тим офіційним документом, який підтверджує місце розташування, якісні та інші характеристики об`єкта землеустрою, та використовується громадянами для отримання у приватну власність земельної ділянки. Вказаний документ видається компетентними особами фізичною особою-підприємцем, яка володіє необхідними технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками. Відомості, що містяться в проекті землеустрою, у своїй сукупності, посвідчують певні факти, що мають юридичне значення.

На думку прокурора, її доводи щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, узгоджується з показами свідків та дослідженими матеріалами справи.

Зокрема, допитаний у якості свідка начальник відділу державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_21 підтвердив ту обставину, що проекти землеустрою, що надсилаються на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Київській області завжди перевіряються відділом державної експертизи, для вирішення питання щодо необхідності проходження документацією із землеустрою обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Під час вивчення проекту землеустрою має значення наявність інформації про склад агровиробничої групи ґрунтів.

Також, районним судом невірно трактовані положення ст.50 Закону України «Про землеустрій», враховуючи, що у вказаній нормі відсутні положення, що перелік документів, які мають міститися у проекті землеустрою є виключним. Крім того, згідно п.15 ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Проект землеустрою містить, у відповідності до вимог вищевказаної норми «Схему розташування земельних ділянок громадян України», яка повністю узгоджується з приписами п.15 ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій», що спростовує твердження суду про відсутність такого документа у переліку обов`язкових.

На думку сторони обвинувачення, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.7, 22, 26 КПК України, не був об`єктивним при оцінці доказів та повністю прийняв сторону захисту, не забезпечив всебічність та неупередженість при наданні висновків після дослідження доказів.

Зі змісту вироку вбачається, що фактично у мотивувальній частині виправдувального вироку викладено формулювання обвинувачення із визнанням доказів у справі допустимими, але не надано їм правової оцінки та не обґрунтовано їх з точки зору неналежності або недостатності.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Обґрунтовуючи свої доводи зазначає, що доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними. На думку сторони захисту, судом першої інстанції було вірно оцінено покази свідків та експертів, обвинуваченого і матеріали кримінального провадження у їх сукупності, що і знайшло своє відображення у вироку суду. Вимога прокурора про дослідження доказів судом апеляційної інстанції також є безпідставною, оскільки прокурор жодним чином не обґрунтовує той факт, що ці докази досліджені судом першої інстанції не повністю або з будь-якими порушеннями.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною, а вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо необґрунтованості апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обґрунтовуючи свій висновок про необхідність виправдання ОСОБА_9 суд зазначив, що наявні у справі докази у своїй сукупності не доводять його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Тобто місцевий суд фактично вказав на недоведеність факту того, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим. У той же час обґрунтовуючи вирок зазначив також, що прокурором не доведено об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України та виправдав ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Тобто, суд зазначив дві самостійні підстави для виправдання особи, що суперечить вимогам ст.373 КПК України.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є зокрема істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.

Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає скасуванню. Дані порушення не можуть бути усунені апеляційним судом в ході апеляційного розгляду, а тому відповідно до вимог ст.9, ч.1 ст.412 КПК України, є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заступника начальника Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 січня 2020 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадженні в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :