Номер провадження: 11-кп/813/682/20
Номер справи місцевого суду: 508/1044/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05.02.2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Одеського обласного суду від 05.07.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13.12.2001 року за нововиявленими обставинами, -

встановив:

Ухвалою суду першої інстанції від 05.02.2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Одеського обласного суду від 05.07.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13.12.2001 року за нововиявленими обставинами, в порядку КПК України в редакції 1960 року.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, посилаючись на положення п. 15 КПК України (в редакції 2012 року), ст.ст. 400-7, 400-9 КПК України (в редакції 1960 року) прийшов до висновку, що у відкритті провадження за завою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Одеського обласного суду від 05.07.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13.12.2001 року за нововиявленими обставинами, в порядку КПК України в редакції 1960 року, слід відмовити, оскільки остання не відповідає вимогам КПК України в редакції 1960 року та перехідним положенням КПК України в редакції 2012 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала суду є незаконною, просить скасувати ухвалу суду від 05.02.2019 року та повернути його заяву до суду першої інстанції на новий розгляд, з таких підстав:

1) суд першої інстанції розглянув справу із порушенням правил підсудності, оскільки на час розгляду справи, ним до апеляційного суду подавалось клопотання про передачу його заяви до іншого суду, яке станом на 05.02.2019 року не було розглянуто;

2) суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки він просив призначити йому іншого захисника, так як адвокат ОСОБА_9 не має достатньої кваліфікації для захисту його прав та інтересів;

3) внесення змін до КПК України не позбавляє його права подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки такі справи за аналогічними заявами засуджених вже розглядались суддями першої та апеляційної інстанцій, у зв`язку з чим ці зміни не можуть застосовуватись у даному випадку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які частково підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали судової справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З матеріалів справи убачається, що 30.03.2015 року на адресу Апеляційного суду Одеської області від ОСОБА_7 , який відбуває у Вінницький установі виконання покарань УДПТС України (№ 1), засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст.93 п.п. б, з, ст.17-93 п.п. б, ж, з, ст.140 ч.3, ст.143 ч.2, ст.141 ч.3, ст.42 КК України (в редакції 1960 року), за вироком Одеського обласного суду від 05.07.2001 року, який залишений без змін ухвалою Верховного суду України від 13.12.2001 року, надійшла заява від 23.05.2015 року про перегляд вказаних судових рішень за нововиявленими обставинами.

Надалі, як свідчать матеріали провадження, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.09.2018 року заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Одеського обласного суду від 05.07.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13.12.2001 року за нововиявленими обставинами, в порядку КПК України в редакції 1960 року, направлена для розгляду до Київського районного суду м. Одеси (т.3 а.п. 80-81).

29.10.2018 року матеріали справи надійшли до суду першої інстанції (т.5 а.п. 2).

Суд першої інстанції у складі колегії суддів, в судовому засіданні 05.02.2019 року, прийняв оскаржене рішення, яким відмовив у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 .

В обгрунтування прийнятого рішення судова колегія послалась на положення п. 15 КПК України (в редакції 2012 року), ст.ст. 400-7, 400-9 КПК України (в редакції 1960 року) та прийшла до висновку про невідповідність поданої засудженим заяви вимогам КПК України в редакції 1960 року та перехідним положенням КПК України в редакції 2012 року.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності поданої засудженим заяви вимогам кримінального процесуального закону є безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 15 розділу XI Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) передбачено, що апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 16 цього ж розділу клопотання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані відповідним прокурорам до дня набрання чинності цим Кодексом, розглядаються та подаються ними до суду в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані до суду до дня набрання чинності цим Кодексом, а також заяви, подані прокурорами відповідно до абзацу першого цього пункту після набрання ним чинності, розглядаються відповідними судами у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, в складі суду, передбаченому статтею 35 цього Кодексу.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в п. 18 постанови від 09.07.2019 року (номер провадження 51-3км19), якщо заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, постановленого до чинності КПК 2012 року, подана після набрання ним чинності, то такий перегляд здійснюється за правилами цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами 30.03.2015 року, тобто вже після набрання чинності КПК України (в редакції 2012 року), у зв`язку з чим подану ним вищевказану заяву слід розглядати в порядку, передбаченому нормами Глави 34 КПК України в новій редакції 2012 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 459 КПК України (в новій редакції 2012 року) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ст. 460 КПК України (в новій редакції 2012 року) учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що прийняте судовою колегією рішення про відмову у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з посиланням на норми КПК України в редакції 1960 року є помилковим та передчасним, оскільки прийняте всупереч вимог кримінального процесуального законодавства та подана засудженим заява повинна бути розглянута за правилами КПК України в редакції 2012 року.

При цьому є незрозумілим посилання при прийнятті рішення судової колегії суду першої інстанції на п.15 КПК України, оскільки такий пункт зазначений лише у розділі XI Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які порушують право засудженого на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 в частині незаконності прийнятого судом першої інстанції рішення є обґрунтованими.

Приписами ч. 1 ст. 412 КПК України (в редакції 2012 року), передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України (в редакції 2012 року).

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України (в редакції 2012 року) передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України (в редакції 2012 року), зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що приймаючи не передбачене нормами КПК України рішення про відмову у відкритті провадження за заявою засудженого про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкоджало йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому апеляційна скарга в цій частині є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Відповідно до висновку, викладеному у п. 22 Постанови Верховного Суду від 09.07.2019 року (провадження № 51-3км19), заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду, постановленого цим судом як судом першої інстанції, має розглядати районний суд (ст. 33 КПК в редакції від 2012 року), що вказує на те, що апеляційний суд не є судом першої інстанції.

Щодо доводів засудженого ОСОБА_7 , про порушення його права на захист судом першої інстанції, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обв`язкою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 54 КПК України, відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, для здійснення захисту за призначенням.

З матеріалів провадження вбачається, що захист засудженого під час розгляду його заяви здійснювала захисник з числа захисників Регіонального центру з безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_10 .

В судовому засіданні 26.12.2018 року, засудженим було заявлено відвід захиснику ОСОБА_9 , яка прибула в судове засідання та діяла на підставі доручення Регіонального центру з безоплатної вторинної правової допомоги від 27.11.2018 року №015-0006112. В обґрунтування заявленого відводу, засуджений послався на незрозумілість обставин заміни захисника ОСОБА_10 , у зв`язку з чим судом було здійснено запит для встановлення причин заміни захисника ОСОБА_10 та оголошена перерва (т.5 а.с.18-19).

Згідно отриманої на запит з Регіонального центру з безоплатної вторинної правової допомоги відповіді вбачається, що захисник ОСОБА_9 була залучена до участі у відповідності до доручення центру в зв`язку з неможливістю виконувати обов`язки за станом здоров`я захисником ОСОБА_10 (т.5 а.с. 11, 26).

В судовому засіданні 05.02.2019 року, засуджений підтвердив факт обізнаності ним підстав, які слугували для заміни захисника ОСОБА_10 на захисника ОСОБА_9 , та наполягав на заміні захисника. Колегія суддів прийшла до висновку щодо необхідності відмови у задоволення такого клопотання засудженого.

Апеляційний суд погоджується з прийнятим судовою колегією у цій частині рішенням, оскільки як свідчать матеріали провадження, засуджений, у відповідності до положень ч.3 ст.54 КПК України не залучив до участі іншого захисника, а захисник ОСОБА_9 була призначена у відповідності до положень процесуального закону та більш того, до початку судового розгляду ознайомилася з матеріалами провадження (т.5 а.с.17).

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі за вчинення особливо тяжких злочинів, передбачених ст.93 п.п. б, з, ст.17-93 п.п. б, ж, з, ст.140 ч.3, ст.143 ч.2, ст.141 ч.3, ст.42 КК України (в редакції 1960 року), в зв`язку чим участь захисника є обов`язковою.

Також апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що розгляд заяви засудженого по суті фактично проведений не був.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції, захисник був залучений до участі у належний процесуальний спосіб, приймав участь в судовому засіданні та здійснював захист засудженого, доводи про порушення його права на захист апеляційний суд вважає такими, що не знаходять свого підтвердження.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними посилання засудженого на розгляд його заяви судом першої інстанції із порушенням правил підсудності, оскільки на час постановлення ухвали від 05.02.2019 року підсудність розгляду зазначеної заяви за клопотанням засудженого вже була визначена рішенням апеляційного суду 26.09.2018 року саме за Київським районним судом м. Одеси (т. 3 а.п.81).

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.02.2019 року також було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про направлення з Київського районного суду м. Одеси до іншого суду його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05.07.2001 року та ухвали Верховного суду України від 13.12.2001 року з мотивів того, що клопотання засудженого жодним чином не мотивоване, обґрунтоване лише безпідставними звинуваченнями суддів Київського районного суду м. Одеси та містить узагальнені посилання на норми закону.

Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що заява засудженого судом першої інстанції фактично розглянута не була, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково, скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відповідно до ст. 415 КПК України, повернути заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вирішуючи питання про направлення справи конкретному районному суду, апеляційний суд приймає до уваги, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.09.2018 року вже була визначена підсудність заяви засудженого за Київським районним судом м. Одеса, а тому матеріали провадження підлягають поверненню для подальшого розгляду саме до цього районного суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 399, 404, 405, 409, 412, 415, 419, 429, 459, 532, п.15, п. 16 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05.02.2019 року про відмову у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Одеського обласного суду від 05.07.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13.12.2001 року за нововиявленими обставинами, в порядку КПК України в редакції 1960 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 05.07.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 13.12.2001 року повернути до Київського районного суду м. Одеса для розгляду іншим складом суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4