ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/994/20 Справа № 199/9539/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000048 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд цього кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом у підготовчому судовому засіданні було вибірково досліджено як обвинувальний акт, так і реєстр матеріалів досудового розслідування на відповідність вимогам КПК України.
Так, твердження суду про те, що відповідно до обвинувального акта кримінальне правопорушення № 0000048 внесено до ЄРДР 05.11.2019 року, а відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування 05.11.2018 року є безпідставним, оскільки під час судового засідання стороною обвинувачення було наголошено, що вказана дата в обвинувальному акті є технічною помилкою слідчого.
Зазначає, що твердження суду про те, що обвинувальний акт затверджений раніше, ніж внесені відомості до ЄРДР є хибним, з огляду на те, що суду достовірно було відомо про цю обставину.
Вказує на те, що стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні в повному обсязі виконані вимоги, передбачені ч.3 ст.99 КПК України, оскільки до обвинувального акта додані додатки, передбачені ч.4 ст.291 КПК України.
Крім того, суд в ухвалі посилається на те, що суд ретельно перевірив питання дотримання під час досудового розслідування права ОСОБА_8 на захист, та встановив з цього приводу порушення його прав, чим фактично вийшов за межі підготовчого судового засідання та поставив під сумнів докази зібрані стороною обвинувачення під час проведення досудового розслідування в частині їх належності та допустимості. Вказані твердження судом враховуються в нарадчій кімнаті, під час прийняття рішення по справі, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Також суд посилається на рішення ЄСПЛ від 28.10.2010 року у справі Леонід Лазаренко проти України п.57, в якому зазначено, що вказаний недолік не міг бути виправленим ані юридичною допомогою, наданою заявнику пізніше, ані змагальним характером подальшого провадження, тобто у вказаному рішенні прямо зазначено про неможливість його виправлення шляхом повернення обвинувального акта прокурору. Крім того, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваним та його захисником відбулось 23.10.2019 року та 20.10.2019 року, що спростовує твердження суду про неможливість належним чином стороні захисту підготуватись до захисту та розуміти суть висунутого обвинувачення.
Зазначає, що в ухвалі суд першої інстанції двічі посилається на порушення норм ч.2 ст.291 КПК України, однак не зазначає який саме пункт вказаної частини статті порушено.
Вказує на те, що суд в своєму рішенні не зазначив, які недоліки необхідно усунути, що позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити.
Також, твердження суду про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить посилання на висновок експерта, що є неприпустимим, оскільки це є посиланням на докази та суперечить положенням ч.2 ст.291 КПК України, є необгрунтованим, оскільки яким саме положенням суперечить дане твердження суду встановити не можливо з огляду на чіткі норми ч.2 ст.291 КПК України.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що до суду 22.11.2019 року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ознаками складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 242 КК України відомості про яке внесено до ЄРДР 05.11.2019 року за №0000048, однак, як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування, що долучений до обвинувального акта, відомості у зазначеному провадженні до ЄРДР внесені 05.11.2018 року, що унеможливлює дійти однозначного висновку про проведення в ході досудового розслідування процесуальних дій саме в межах кримінального провадження №0000048.
Крім того, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 складено та затверджено 27.09.2019 року, у той час, як відповідно до п.30 розділу 2 Реєстру матеріалів досудового розслідування, що долучений до обвинувального акта, обвинувальний акт було складено та затверджено 30.09.2019 року, тобто раніше, ніж було внесено відомості до ЄРДР 05.11.2019 року.
Також, звертає на себе увагу і той факт, що процесуальні дії: повідомлення захиснику підозрюваного ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування складено 08.10.2019 року, надання доступу захиснику підозрюваного ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_7 до матеріалів досудового розслідування для ознайомлення складено 23.10.2019 року, надання підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику - адвокату ОСОБА_7 доступу до матеріалів досудового розслідування для ознайомлення 30.10.2019 року, проте, всі ці процесуальні дії проведені після затвердження прокурором обвинувального акту 27.09.2019 року.
Окрім того, саме після затвердження обвинувального акта 27.09.2019 року, як свідчить розділ 2 Реєстру матеріалів досудового розслідування, у період із 30.09.2019 року до 29.10.2019 року приймався ряд процесуальних рішень.
Крім того, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що відкриття матеріалів, відповідно до ст. 290 КПК України, ОСОБА_8 було здійснено за відсутності захисника, що є істотним порушенням права обвинуваченого на захист.
Також, незважаючи на завершення досудового розслідування, що визначалося затвердженням 27.09.2019 року обвинувального акта, 08.10.2019, 23.10.2019 та 30.10.2019 було проведено різні процесуальні дії, а 30.09.2019, 22.10.2019-24.10.2019 та 29.10.2019 навіть прийняті процесуальні рішення, що свідчить про вплив на обмеження права ОСОБА_8 на захист, що є неприпустимим.
Окрім того, судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 містить посилання на висновок експерта, що є неприпустимим, оскільки це є посиланням на докази та суперечить положенням ч. 2 ст. 291 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України, суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно якої визначаються вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
З обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вбачається, що він був затверджений 27.09.2019 року, при цьому після затвердження цього обвинувального акта, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, 08.10.2019, 23.10.2019 та 30.10.2019 були проведені різні процесуальні дії, а 30.09.2019, 22.10.2019-24.10.2019 та 29.10.2019 були прийняті процесуальні рішення.
Однак, відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто жодні процесуальні дії органами досудового розслідування після затвердження обвинувального акта проводитись не можуть, а тому колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України з вказаних підстав.
Разом з тим, посилання суду на те, що обвинувальний акт затверджений раніше, ніж внесені відомості до ЄРДР є таким, що не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.240 КПК України, було внесено 05.11.2018 року, де після цього було проведено певні процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення, а тому зазначення в обвинувальному акті того, що відомості до ЄРДР внесено 05.11.2019 року є технічною опискою, яка жодним чином не може вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
Також, посилання суду першої інстанції на те, що відкриття матеріалів досудового розслідування, відповідно до ст.290 КПК України, ОСОБА_8 було здійснено за відсутності захисника є безпідставним, оскільки воно спростовується реєстром матеріалів досудового розслідування, відповідно до якого 27.09.2019 року підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 було повідомлено про завершення досудового розслідування, а 30.10.2019 року їм надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Окрім того, вказана обставина може бути перевірена в ході судового розгляду та надана оцінка доказам.
Твердження суду щодо наявності в обвинувальному акті посилання на висновок експерта, яке є неприпустимим, оскільки суперечить положенням ч.2 ст.291 КПК України, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки стаття 291 КПК України хоча й не передбачає зазначення в обвинувальному акті відомостей щодо експертизи, однак, на переконання колегії суддів, в цьому випадку, у разі не усунення цих недоліків обвинувального акта прокурором, суд першої інстанції не позбавлений можливості усунути вказаний недолік під час судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені порушення, а саме проведення певних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень після завершення досудового розслідування є очевидними недоліками обвинувального акта, що встановлено на стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
З урахуванням наведеного вище, оскільки встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вимог за апеляційною скаргою прокурора, та залишення ухвали суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4