Справа № 190/53/20
Провадження №1-в/190/15/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ПВК 122 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 04.03.1983 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 229-6, ст. 42 КК УРСР до 5 років позбавлення волі;

- 12.02.1988р. Тальновським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 81 КК УРСР до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 26.03.1992р. Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, 42 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 21.11.1995р. Тернопільським районним судом Тернопільської області за ч. 2, 3 ст. 140, ч. 3 ст. 42, 26 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 22.08.2000р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 140, ст. 44 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 23.04.2002р. Слав`яносербським районним судом Луганської області за ст.ст. 391, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 01.09.2005р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 22.10.2010р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 18.02.2011р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 01.06.2011р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.10.2013р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2019 року, оскільки вважає, що став на шлях виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 , допитаний в режимі відеоконференції, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що засуджений на шлях виправлення не став, своє виправлення не довів, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.

Представник ПВК 122 ОСОБА_4 клопотання не підтримав, вважає, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вислухавши думку прокурора, який вважає, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується задовільно, працевлаштований до швейної дільниці; дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 18.12.2019 року засуджений ОСОБА_5 заохочень ста стягнень не має.
Згідно витягу з протоколу № 23 від 19.12.2019 року засідання адміністративної комісії ПВК 122 засудженому ОСОБА_5 в поданні матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81, 107 КК України відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч. 3 ст. 81 КК України.
За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Суд вважає, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, до засудженого, за період відбування покарання в установі, заохочення не застосовувалися, при цьому під сумлінною поведінкою засудженого суд розуміє не тільки пасивну форму поведінки ОСОБА_5 , яка полягає у стримані від порушення правил внутрішнього розпорядку, а й активну форму його поведінки, однак ці підстави у суді не доведені.

Як видно з характеристики засудженого сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.
Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1