Єдиний унікальний номер 202/2314/15-к
У Х В А Л А
08 січня 2020 року суд присяжних Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

присяжних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі - ОСОБА_6

за участю прокурора - ОСОБА_7

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

представників потерпілих - адвоката ОСОБА_11

розглядаючи в судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.3 ст.289, ч.4 ст.296, ч.2 ст.408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого спливає 11 січня 2020 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно вказаних обвинувачених, в обґрунтування якого послався на наявність ризиків для даного кримінального провадження. Так, зокрема, він зазначив, що обвинувачені, в разі зміни їм запобіжного заходу на більш м`який або не продовження строку раніше обраного запобіжного заходу матимуть можливість ухилятися від явок до суду шляхом переховування, а також здійснити незаконний вплив на потерпілих, свідків та експертів у даному провадженні з метою зміни ними своїх показань, так як вказані особи на теперішній час не були допитані в рамках судового розгляду справи.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_11 , підтримав клопотання прокурора в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 , заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому, обвинувачений ОСОБА_15 звернувся до суд з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме особисте зобов`язання. В обґрунтування клопотання посилались на необґрунтованість вказаних прокурором ризиків та на надмірну суворість діючого запобіжного заходу, який позбавляє його можливості проходити військову службу за контрактом, враховуючи те, що до теперішнього часу він є військовослужбовцем Збройних сил України.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 , також заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому обвинувачений ОСОБА_13 заявив власне клопотання про зміну йому запобіжного заходу на особисте зобов`язання, мотивуючи своє клопотання відсутністю доведеності ризиків, на які посилається прокурор та не можливістю при діючому запобіжному заході виконувати своїх обов`язків як військовослужбовця.

Обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 , в свою чергу, також заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на відсутність належного обґрунтування та доведеності ризиків. При цьому, обвинувачений ОСОБА_14 звернувся до суду з письмовим клопотання про зміну йому запобіжного заходу на особисте зобов`язання, з підстав, викладених у клопотанні.

Суд присяжних, заслухавши клопотання прокурора та обвинувачених, дослідивши їх доводи та обґрунтування, з`ясувавши думку інших учасників судового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання обвинувачених про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Суд присяжних погоджується з доводами прокурора в частині наявності ризиків для даного кримінального провадження, які залишаються бути актуальними і на даний час. Передусім, це потенційний ризик незаконного впливу з боку обвинувачених на потерпілих, свідків та експертів у даному провадженні, які на даній стадії судового розгляду ще не були допитані.

Такий висновок суду, ґрунтується виходячи у тому числі з позиції обвинувачених, яку вони виказують під час дослідження письмових доказів сторони обвинувачення в судовому засіданні, а саме категоричну не згоду і обурення їх змістом та походженням, що на думку суду, свідчить на користь наявності цього ризику.

Крім того, суд присяжних, дослідивши заявлені письмові клопотання обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, приходить до висновку, що їх зміст та доводи, вказують на необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, проте вирішення цього питання не є актуальним на тепер, так як обвинуваченим, раніше судом уже було змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, а отже обґрунтування клопотань, не є доречними.

Розглядаючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , суд присяжних також враховує положення Європейської Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням домашнього арешту підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду, у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Судом встановлено, що підставою для продовження застосування до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вважати, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які є достатніми щоб вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують, та забезпечити досягнення мети їх застосування, суд присяжних приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу саме у виді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 195, 197, 331 КПК України, суд присяжних,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб, тобто, до 08 березня 2020 року, цілодобово.

В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та їх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -