Провадження №1-кп/523/669/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

у присутності потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000704 від 23.02.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голинчинці Шарогородського району Вінницької області, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -

Встановив:

22.02.2019 року приблизно о 10:30 годині, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом по горизонтальній прямій на майданчику для паркування біля магазину «Копійка», розташованому по пр. Добровольського, буд. 71/1 у м. Одесі, порушуючи п.п.10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме будучи неуважним, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників руху, не слідкуючи за зміною дорожньої обстановки, не звернувшись за потребою за допомогою інших осіб, допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_8 , який в цей час рухався пішки по майданчику паркування.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи за №40 (156) від 20.06.2019 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми тулуба у вигляді множинних переломів правих та лівих ребер, крововиливів під плевру воріт легенів, крововиливу під капсулу воріт лівої нирки, синців голови, крововиливів в м`які тканини нижніх кінцівок, які відповідно до критеріїв п.п.2.1.1 а, 2 (2,3) «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень». Смерть ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з закритою травмою грудної клітини у вигляді множинних переломів правих та лівих ребер, що призвело до виникнення посттравматичної пневмонії, безпосередньо причиною смерті ОСОБА_8 з`явилася легенева - серцева недостатність.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті визнав повністю, та пояснив, що дійсно у вказаний день 22.02.2019р. о 10:30 годині за маршрутом знаходився біля магазину «Копійка», розташованому по вул. Добровольського, буд. 71/1 у м. Одесі, йшов сніг. Після вивантаження з мікроавтобусу, сів в машину, подивився в дзеркало, включив аварійні сигнали, в автомобілі ще наявна камера заднього виду, позаду нікого не було видно, став рухатися заднім ходом, коли несподівано відчув поштовх, зупинився, вийшов з мікроавтобусу, побачив чоловіка, одразу викликав «швидку», поліцію. Весь час, коли потерпілий знаходився в лікарні, в тому числі в реанімації, оплачував його лікування в добровільному порядку, підтверджуючи це чеками на суму 84766 гривень.

Вину визнає повністю, щиро розкаюється, усвідомлює тяжкі наслідки скоєного, що повинен був у даному випадку, коли «мертва зона» видимості скористатися допомогою іншої людини, щоб керували його діями з метою запобігання наїзду на пішохода; висновки експертиз та схему ДТП не оспорює, водночас, підтримуючи позицію захисників, висловив незгоду з позовом прокурора в інтересах КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», так як вважає, що повністю відшкодував завданий в наслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальний збиток, вжив всіх необхідних заходів, щоб постраждалому була надана необхідна медична допомога, разом з цим не заперечує, що дружині потерпілого спричинені моральні страждання.

Крім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України повністю підтверджується наявним у матеріалах кримінального провадження доказом, оголошеним та долученим до обвинувального акту, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні, а саме висновком судово-медичної експертизи за №40 (156) від 20.06.2019 року, відповідно якого у ОСОБА_8 виявлені ушкодження: закрита травма тулуба у вигляд множинних переломів правих та лівих ребер, крововиливів під плевру воріт легенів, крововиливу під капсулу воріт лівої нирки, синці голови, крововиливів в м`які тканини голови, садна верхніх та ніжних кінцівок, крововиливу в м`які тканини нижніх кінцівок. Характер та морфологічні ознаки ушкоджень, які є у ОСОБА_8 свідчать про те, що вони виникли у відносно короткий проміжок часу від ударів тупого предмету (предметів).

Множинність, поєднаність, поліморфізм та локалізація утворення ушкоджень свідчать про те, що вони могли утворилися внаслідок транспортної травми, а саме при зіткненні рухомого автомобілю з пішоходом. Механізм зазначених ушкоджень може бути представлений таким чином. У момент первинного контактування ОСОБА_8 міг перебувати у вертикальному положенні і був звернений до рухомого автомобілю задньою поверхнею тіла, про що свідчить крововилив в м`які тканини задньої поверхні лівої гомілки. Множинні переломи правих та лівих ребер по різноманітним лініям могли утворитися внаслідок здавлення грудної клітини між днищем автомобіля та дорожнім покриттям. Дані ушкодження у ОСОБА_8 у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя відповідно до критеріїв п.2.1.1 а, 2 (2,3) «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень». Смерть ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з закритою травмою грудної клітини у вигляді множинних переломів правих та лівих ребер, що призвело до виникнення посттравматичної пневмонії. Безпосередньо причиною смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в Одеській обласній клінічній лікарні, з`явилася легенева - серцева недостатність.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, встановленої під час судового розгляду, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження, експертиз не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу не оспорюються.
Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_7 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_7 своїми діями скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчиненого за необережності, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічного кримінального правопорушення, однак рішення ще не прийняте, тому суд приймає до уваги даний факт в якості характеризуючих даних, разом з цим враховує ту обставину, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, його вік, поганий стан здоров`я, наявність хвороб, що підтверджується наданими стороною захисту копіями медичних документів, особисте ставлення до вчиненого діяння, усвідомлення своєї провини та каяття, щире переживання, про що свідчить поведінка ОСОБА_7 , який добровільно відшкодував завданий матеріальний збиток, що підтверджується квитанціями, долучених до матеріалів судового кримінального провадження та в даній частині не заперечується самою потерпілою, бажання сплати спричинену моральну шкоду.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому передбачені ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, повне визнання своєї провини.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, з урахуванням того, що обвинувачений також притягується до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічного кримінального правопорушення, вчиненого раніше за часом, суд відносить повторність вчинення злочину, так як відповідно до ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 4.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України. При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику - ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси 28.03.2019 року було винесено ухвалу про накладення арешту на вищевказаний автомобіль, який за змістом ухвали належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за НОМЕР_2 .

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.03.2019р. про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні експертні дослідження по справі проведені, ніким із учасників процесу не оспорюються, викладені обставини щодо належності майна знайшли своє підтвердження у ході судового засідання; при ухваленні вироку ОСОБА_7 втрачає статус обвинуваченого, завданий потерпілій стороні матеріальний збиток компенсований у повному обсязі у значній сумі, конфіскація майна не передбачена санкцією статті, вказаний автомобіль є джерелом доходу та засобом пересування для родини ОСОБА_7 , у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна. та вищезазначений речовий доказ, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, вважати повернутим за належністю.

Також в якості речового доказу долучався компакт диск DVD-R з надписом «Kaktuz, 4.7 Gb,8-16х» з відеозаписом обставин ДТП, яка мала місце 22.02.2019р. на паркувальному майданчику магазину «Копійка», розташованому по пр. Добровольського, буд. 71/1 у м. Одесі, який суд вважає за необхідне зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0000704 від 23.02.2019р.

Крім цього вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що здійснювалось залучення експертів для проведення двох авто-технічних експертиз, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 3297,00 гривень, що підтверджується довідками про витрати, долучених стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження за №0000704 від 23.02.2019р. до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Разом з цим, незважаючи на посилання сторони захисту, що Одеська місцева прокуратура №4 є неналежним позивачем, до яких суд відноситься критично, керуючись вимогами ч.1 ст.1206 ЦК України, відповідно якої особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого; враховуючи наявність заяви головного лікаря КУ «ООКЛ» ОСОБА_9 , який звернувся до прокуратури про захист законних прав та інтересів держави в особі вищезазначеної Комунальної установи, приймаючи до уваги положення ст.ст.23, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 в інтересах КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_7 про стягнення на користь держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 у сумі бюджетних коштів 14183 гривень, оскільки зазначені витрати закладом охорони здоров`я підтверджені довідкою - розрахунком із «ООКЛ» за №01/01-07/2331 від 27.08.2019р. про вартість стаціонарного лікування потерпілого у відділенні інтенсивної терапії тривалістю 13 ліжко/днів, які не викликають у суду сумнівів, та як з`ясовано ці витрати не входять в суму медичних рахунків лікарських препаратів за листами призначень лікування, які безпосередньо сплачені обвинуваченим.

Також суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження 22.10.2019 року потерпілою ОСОБА_6 пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування на її користь завданої моральної шкоди у сумі 300 тис. гривень, який підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Так, за змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Оцінюючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 заявлені у розмірі 300 тис. гривень морального збитку, суд, приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, ступень вини ОСОБА_7 , який сумлінно та добровільно виконував свої обов`язки відносно постраждалого, цікавився його станом здоров`я, постійно оплачував витрати на лікування потерпілого, що знайшло своє документальне підтвердження під час судового засідання, вважає за необхідне задовольнити частково, а саме у сумі 50 тис. гривень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, їх тривалості та значимості для потерпілої, вимушених змін в її життєвих стосунках.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 з урахуванням санкції ч.2 ст.286 КК України, оцінюючи обставини скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння за необережності, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, особисте ставлення до вчиненого, ту обставину, що він має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, наявність позивних вимог, який обвинувачений готовий відшкодувати в визначеній судом сумі, враховуючи його пенсійний вік, стан здоров`я, поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою вину, приймаючи до уваги думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавлення волі, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали припинив свою дію 14.10.2019р. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 174, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобам строком на один рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Лиманський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами покласти на Управління патрульної поліції в Одеській області, направив копію вироку після набрання чинності до органу, якому доручено виконання.

Міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 під час судового провадження не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі ОНДІСЕ (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд. 21) процесуальні витрати у загальній сумі 3297,00 гривень (1256 грв., 2041 грв.), пов`язаних із залученням експертів для проведення двох авто-технічних експертиз під час досудового розслідування.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» витрати, пов`язаних зі стаціонарним лікуванням потерпілого ОСОБА_8 у сумі 14183 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення на її користь моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , морального збитку у розмірі 50000 гривень.

Скасувати ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.03.2019 року про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику - ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за НОМЕР_2 на відповідальне зберігання під розписку вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ компакт диск DVD-R з надписом «Kaktuz, 4.7 Gb,8-16х» з відеозаписом обставин ДТП, яка мала місце 22.02.2019р. на паркувальному майданчику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованому по пр. Добровольського, буд. 71/1 у м. Одесі, долучених до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0000704 від 23.02.2019р.

Матеріали кримінального провадження за №0000704 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2019 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: