Провадження №1-кп/447/84/20
Справа №447/2273/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2020 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження внесене в ЄРДР під № 0000392 від 30.08.2018 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Унятичі, Дрогобицького району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 17.12.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.259, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України 1 рік 6 місяців, 12.11.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.З ст.185, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки та 6 місяців, -

за ст. 259 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 будучи раніше судимий Дрогобицьким «міськрайонним судом 17.12.2014 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.259, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України 1 рік 6 місяців та 12.11.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.З ст.185, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки та 6 місяців, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

Так ОСОБА_4 , будучи засуджений та відбуваючи покарання у Державній установі «Миколаївська виправна колонія (№50)», що знаходиться за адресою: вул. Стуса, 2, с. Заклад, Миколаївського району, Львівської області, 30.08.2019 року близько 19:50 годин, перебуваючи поблизу будівлі міжлокального КПП, що знаходиться на території вищевказаної установи, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вибух, з хуліганських мотивів, умисно, повторно, здійснив дзвінок із таксофону на номер «102» в чергову частину Миколаївського відділення поліції Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області та повідомив черговому завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування Державної установи «Миколаївська виправна колонія №50», що призвело до безпідставного відволікання сил та засобів спеціальних служб для перевірки території вищевказаної установи виконання покарань. Матеріальної шкоди вказаними діями не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_4 повторно вчинив завідомо неправдиве повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 259 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України визнав повністю та пояснив, що вказаного дня він перебуваючи на території Миколаївської виправної колонії (№50), де відбував покарання здійснив дзвінок із таксофону на номер «102» в чергову частину Миколаївського відділення поліції Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області та повідомив неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування Державної установи «Миколаївська виправна колонія №50». У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 256 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочин, який віднесений до категорії тяжких.

Згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів

Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше неодноразово судимий. Судом також враховано стан здоров"я ОСОБА_4 , а саме те, що останній хворіє на кардіоміопатію, артеріальну гіпертензію, хронічний гепатит В та С, дуоденогастральний рефлекс.

За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням , встановивши іспитовий термін 2 (два) роки.

У відповідності до вимог ст..76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений у порядку та строки передбачені ст. 394,395 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1