Справа № 716/2334/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2020 м.Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с.Мамаївці, Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрована там же, проживає в АДРЕСА_1 , має середню освіту, не одружена, перебуває в фактичних шлюбних стосунках, має одну неповнолітню дитину з якою не проживає спільно, раніше судима:
- 17.07.2013 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 гривень;
- 13.07.2018 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 місяців арешту;
- 11.11.2019 року Садгірським районним судом м.Чернівці за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71, 72 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту.
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_5 в період часу із 22:30 год. 11.04.2019 року по 01:00 год. 12.04.2019 року, перебуваючи вдома у потерпілого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу повторно вчинила крадіжку мобільного телефону потерпілого марки «SAMSUNG GALAXY» J3 GOLD СТОК», із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_1 , а також светр байковий синього кольору. Внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 , відповідно до висновку експерта №489-Р від 26.11.2019 року, довідки №9 від 12.11.2019, та довідки ФОП ОСОБА_6 від 26.11.2019 року, завдано майнової шкоди на загальну суму 1941 гривень 67 копійок.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.185 ч.2 КК України за наведених вище обставин визнала повністю. Надала показання, відповідно до яких 11.04.2019 року вона познайомилась з потерпілим. Останній запросив її до себе в гості додому за адресою АДРЕСА_2 . Будучи вдома у потерпілого вони спільно вживали спиртні напої та після того як останній заснув вона вирішила викрасти його мобільний телефон Самсунг. Крім того, оскільки на вулиці було холодно, то вона вирішила викрасти ще й байку. В подальшому вона таємно викрала вказані речі та покинула житло потерпілого. Також під час свого допиту обвинувачена вказала, що на момент розгляду кримінального провадження шкода завдана потерпілому нею не відшкодована. Просила її суворо не карати та призначити мінімальне покарання згідно статті за якою вона обвинувачується.

Вислухавши думку прокурора, приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачена вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності її позиції, тобто визнання нею вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ст.325, ч. 3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченої та потерпілого, дослідженням матеріалів провадження відносно документів, що характеризують особу.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 11.04.2019 року в другій половині дня він познайомився з обвинуваченою ОСОБА_5 . Останній він запропонував зайти до нього в гості, щоб провести разом дозвілля та повечеряти. Перебуваючи у нього вдома в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 вони спільно вживали спиртні напої. При цьому він поклав свій мобільний телефон на зарядку. Через деякий час він заснув, а коли прокинувся, то виявив крадіжку мобільного телефону та байки. Ці події відбулись в проміжку часу з 22-00 години по 24-00 годину 11.04.2019. Показав, що станом на момент судового розгляду йому шкода завдана діями обвинуваченої не відшкодована. З приводу покарання вказав, що просить суворо її не карати.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та визнає її винуватою у пред?явленому обвинуваченні.

Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 3-4 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій, виходячи з вимог закону про достатність покарання для її виправлення, запобігання скоєнню нею нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченої, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України обвинуваченій ОСОБА_5 суд визнає її активне сприяння розкриттю злочину. Та обставина, яка зазначена органом досудового розслідування як щире каяття не знайшла свого підтвердження в суді, оскільки поведінка обвинуваченої не засвідчила про критичну оцінку вчиненого нею злочину, відсутнє співчуття до потерпілого, прагнення зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій у відповідності до ст.67 КК України є рецидив злочинів, оскільки остання вчинила новий умисний злочин та має судимість, яка не погашена в передбаченому законом порядку, зі інший умисний злочин. Дана обставина вбачається з вироків судів (а.с. 83-87), а також листа начальника Шевченківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області.

Також судом враховується як обтяжуюча обставина перебування обвинуваченою в стані алкогольного сп`яніння. Даний факт в судовому засіданні підтверджено в ході надання показів останньою.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про добровільне чи будь-яке інше відшкодування шкоди потерпілому. В судовому засіданні також не здобуто жодних доказів такого підтвердження, сама обвинувачена вказала, що нею таке відшкодування не реалізовано.
Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, враховуючи положення ст.ст.50, 65 КК України, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, характеристику особи винної, яка за місцем реєстрації та колишнього місця проживання характеризується посередньо, однак по місцю відбування покарання характеризується з позитивної сторони. На обліку у лікаря психіатра не перебуває, разом з тим перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2013 року, офіційно не працевлаштована, раніше судима за умисні корисливі злочини проти власності та має непогашену судимість, вину визнала повністю в скоєному. Судом враховано також ту обставину, що у обвинуваченої не має на утриманні неповнолітніх дітей, оскільки її неповнолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом тривалого часу проживає та перебуває на утриманні її батьків в с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. Дана обставина вказана в судовому засіданні обвинуваченою та підтверджується довідками (а.с. 56, 57). Також суд враховує і думку потерпілого, який показав про відсутність відшкодування шкоди вартості викраденого майна, з приводу виду та розміру покарання просив суворо не карати.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, їй слід призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті 185 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі. Обраний обвинуваченій такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст.75 КК України також не буде відповідати загальним засадам призначення покарання.
Крім того, враховуючи наявність у обвинуваченої ОСОБА_5 судимості згідно вироку Садгірського районного суду м.Чернівці за ст.185 ч.2 КК України, покарання за який у виді шести місяців арешту остання наразі відбуває в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», покарання слід призначити за правилами ст.71 ч.1 КК України частково приєднавши невідбуту його частину.

Відповідно до вимог ст.72 ч.5 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Згідно інформації, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_5 перебуває в державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» з 23.10.2019 по теперішній час (а.с. 59). Фактичне її затримання відбулось о 19-00 годині 22.10.2019.

Таким чином, вказане попереднє ув?язнення слід зарахувати у строк покарання в порядку передбаченому ст.72 ч.5 КК України.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Питання про розподіл судових витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.124 КПК України.

Підстав для обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу не має, оскільки останні вже відбуває покарання в ДУ «Чернівецькій слідчий ізолятор».

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 100, 124, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред?явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2 КК України, що визнано судом доведеним і призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 11.11.2019 за ст.185 ч.2 КК України у виді шести місяців арешту.

На підставі ст.72 КК України, з врахуванням складання покарань за сукупністю вироків, остаточно призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді одного року та одного місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 19-00 години 22.10.2019 часу фактичного її затримання та поміщення до ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Речові докази по справі: компакт диск (а.с. 76) залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 471,03 (чотириста сімдесят одна) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ