Ухвала
18 травня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-2330ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 2 березня 2020 року щодо зазначеної особи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002629,

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на судові рішення, постановлені щодо нього.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 КПК України.

За змістом ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. В частині 2 зазначеної статті визначено перелік підстав, за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Статтею 414 КПКУкраїни встановлено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений ОСОБА_4 не погоджується з вироком Київського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2019 року та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 2 березня 2020 року. Однак, обґрунтовуючи свої вимоги, він не наводить підстав для скасування судових рішень, визначених ст. 438 КПК України, не вказує, яке саме рішення за наслідками розгляду його касаційної скарги має ухвалити Верховний Суд у цій частині.
Крім того, прохання до Верховного Суду лише про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду викладено без урахування положень ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право приймати суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Наявність указаних недоліків та відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК України, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 2 березня 2020 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків скарги протягом 10 днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3