Справа № 132/1917/20
Ухвала
Іменем України
02.07.2020р. місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області, клопотання слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Дане клопотання обґрунтоване тим, що СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження № 0000293, відомості про яке внесені до ЄРДР 30.06.2020р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. За наслідками досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , 29.06.2020р. близько 13:00год., перебуваючи по місцю свого проживання на території подвір`я домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_1 , за столом, разом із своїм батьком ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спільно вживали алкогольні напої. В послідуючому до них приєдналися ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які також розпочали із ними спільно алкогольні напої. В ході проведення дозвілля під час спільного вжиття алкогольних напоїв, в вечірній час між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 на побутовому ґрунті виник конфлікт, під час якого ОСОБА_10 умисно наніс ОСОБА_15 один удар кулаком в голову, внаслідок чого він упав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_10 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків від своїх дій, умисно наніс останньому декілька ударів ногами та кулаками в область голови, обличчя, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, спричинивши йому згідно довідки лікаря Калинівської центральної районної лікарні від 30.06.2020 року тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню, набряку головного мозку, церебральної коми ІІІ ст., множинних саден, забоїв м`яких тканин голови, обличчя, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, травматичного шоку важкого ступеню. Відповідно до п. «в» та п. «о» підпункту 2.1.3 п.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995р., забій головного мозку тяжкого ступеня та ушкодження, що спричинили шок тяжкого ступеня відноситься до ушкоджень, що небезпечні для життя, які відповідно до п. «а» підпункту 2.1.1 п.2 Правил за ознакою небезпека для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. 30.06.2020р. згідно ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_10 , якому 01.07.2020р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Таким чином, наразі, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. На момент повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України органом досудового розслідування зібрано вагомі докази, що повністю підтверджують причетність підозрюваного в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , протоколами огляду місця події, постановою про визнання речовими доказами, довідкою Калинівської центральної районної лікарні № 02-933 про попередній діагноз пацієнта ОСОБА_15 . На підставі викладеного, сторона обвинувачення вважає, що зазначені докази є вагомими та дають підстави підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. На дату розгляду вказаного клопотання у суді ОСОБА_10 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, відповідно застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде співрозмірним особі підозрюваного та суспільній небезпечності вчиненого діяння. Так, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тим самим усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає до восьми років позбавленні волі, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Таким чином, наразі, наявні ризики визначені п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, підозрюваний ОСОБА_10 , після вчинення інкримінованого йому злочину не надав ОСОБА_15 допомоги, не викликав швидку допомогу, працівників поліції, за місцем проживання характеризуються негативно, не одружений, не має на утриманні дітей, будинок у якому проживає йому не належить, на дату обрання запобіжного заходу зловживав спиртними напоями, постійного місця роботи, навчання, заробітку та інших соціально стримуючих факторів не має, протягом тривалого часу перебував за межами України, тому є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України. Спосіб життя обвинуваченого, спосіб нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , їх локалізація, свідчать про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу пов`язаного виключно із ізоляцією від суспільства. Саме застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повністю відповідає охороні прав і інтересів суспільства, а інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать процесуальні рішення на стадії досудового слідства та не зможуть запобігти доведеним ризикам, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є передчасним. Обставини, передбачені ст.178 КПК України, які би перешкоджали застосуванню щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_18 підтримав дане клопотання та зазначив, що всі підстави для застосування у відношенні ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою викладені у поданому слідчому судді процесуальному документі.

Прокурор ОСОБА_19 в судовому засіданні підтримала подане слідчим ОСОБА_7 клопотання та просила його задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

ОСОБА_20 будучи особою, у відношенні якої ставиться питання про застосування запобіжного заходу, в суді зазначив, що повністю визнає свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та не оспорює правильність визначення кваліфікації за ч.1 ст.121 КК України. Заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим та прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просив визначити більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного, просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, слідчого та прокурора, перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав:

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив, що в провадженні СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 від 30.06.2020р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

30.06.2020р. ОСОБА_10 в порядку ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, якому 01.07.2020р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжним заходом зокрема є тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування матеріали, що містяться в клопотанні, достатньою мірою підтверджують наявність в діях підозрюваного ОСОБА_10 ознак інкримінованого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.184 КПК України, до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

За ч.2 ст.185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Як вбачається з поданого клопотання, слідчий за погодженням із прокурором, просить суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, вважаючи, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В порушення вимог п.5 ч.1 ст.184 та п.1 ч.3 ст.184 КПК України, подане слідчим клопотання не містить викладу обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також до клопотання не додано з цього приводу всіх копій матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Так, слідчим у поданні формально викладені посилання на ризики, зазначені у статті 177 КПК України, а саме не конкретизовані обставини, на підставі яких він дійшов висновку про їх наявність та не послався на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Заявляючи ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий повинен був послатися на конкретні обставини, які свідчать про встановлені та зафіксовані на відповідних носіях факти одиничного або систематичного ухилення підозрюваного від виконання своїх процесуальних обов`язків, і як наслідок, застосування до нього відповідних заходів процесуального примусу (приводу, розшуку), та надати з цього приводу належні докази.

Проте, в матеріалах поданого клопотання відсутні будь-які дані, які свідчать про здійснення спроб ОСОБА_21 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а саме не надано будь-яких доказів про застосування до останнього приводу чи оголошення його в розшук, а тому цей ризик є недоведеним.

Заявляючи ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий повинен був послатися на конкретну річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які не були ще виявлені та вилучені в рамках цього кримінального провадження, а також обставини, які свідчать, що підозрюваний має доступ до останніх, та може вчинити дії, направлені на їх знищення, спотворення чи схову.

Проте, в матеріалах поданого клопотання, слідчим не зазначено конкретну річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які не були ще виявлені та вилучені в рамках цього кримінального провадження, а також невказано обставин, які свідчать, що підозрюваний має доступ до останніх, та може вчинити дії, направлені на їх знищення, спотворення чи схову. Отже, даний ризик необґрунтований та неконкретизований.

Заявляючи ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий повинен був послатися на конкретні обставини, які свідчать про встановлені та зафіксовані на відповідних носіях факти одиничних або систематичних неправомірних дій підозрюваного, які були направленні на намагання вчинити фізичний та/або психологічний тиск на свідків в цьому кримінальному провадженні, з метою схилення останніх до надання завідомо неправдивих свідчень та/або зміни раніше наданих показів.

Проте, в матеріалах поданого клопотання відсутні будь-які дані, які свідчать про здійснення спроб ОСОБА_21 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім цього, в рамках цього кримінального провадження свідки вже надавали свої показання і при їх допиті, останні попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, тобто незаконний вплив на них є лише припущенням, а тому ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не може бути врахований судом.

Заявляючи ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий повинен був послатися на конкретні обставини, які свідчать про відповідні дії підозрюваного, які він вчиняв, або може вчинити для перешкоджання проведення досудового розслідування іншим шляхом, та яким саме.

Проте, в клопотанні не конкретизоване, які саме дії підозрюваний вчиняв, або може вчинити для перешкоджання проведення досудового розслідування іншим шляхом, що унеможливлює прийняття цього ризику до відома та врахування.

Отже, слідчим та прокурором у поданому клопотанні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України, взагалі необґрунтовані та невмотивовані.

Даний недолік, слідчий та прокурор в судовому засіданні не усунули, додаткових обґрунтувань із зазначеного приводу не надали. Про інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, не повідомили, а подане клопотання в цій частині не доповнили та не змінили.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні відповідно до вимог ч.3 ст.26 КПК України, вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а також в межах доводів викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, та на підставі доказів поданих на обґрунтування доводів клопотання. Вихід за межі доводів поданого клопотання, а також взяття до уваги доказів, які не було подано на його обґрунтування, законом заборонено.

Таким чином, єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно поданого слідчим клопотання, залишається тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (кваліфікація), яка не може слугувати єдиним обґрунтуванням для обрання найсуворішого виду запобіжного заходу, оскільки прийняте судом рішення не буде відповідати вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Відносно обґрунтування щодо неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з огляду не те, що підозрюваний ОСОБА_10 після вчинення інкримінованого йому злочину не надав ОСОБА_15 відповідну допомогу, не викликав швидку допомогу та працівників поліції, а також з урахуванням його особистості, а саме того, що він за місцем проживання характеризується негативно, неодружений, дітей немає, проживає в будинку, який йому не належить, зловживав спиртними напоями, офіційно не працевлаштований, заробітку та інших соціально стримуючих факторів немає, протягом тривалого часу перебував за межами України, суд відноситься критично, оскільки дані обставини, за недоведеності слідчим ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України, неможуть слугувати єдиною підставою для задоволення поданого клопотання.

Приписами ч.4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи особу підозрюваного, який не судимий в силу ст.89 КК України, має зареєстроване місце проживання, яке збігається із фактичним місцем проживання, беручи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи те, що слідчим, прокурором не доведено недостатність підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи із практики ЄСПЛ та норм КПК, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який є достатнім і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які покладаються на нього слідчим суддею.

Оскільки слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то відповідно до п. 1 ч.3 ст. 202 КПК України підозрюваний має бути негайно доставлений до місця проживання.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 186, 196-197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) днів.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до визначеної слідчого, прокурора із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкуванням із свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк цілодобового домашнього арешту рахувати ОСОБА_10 з часу проголошення ухвали, тобто з 02 липня 2020 року.

Ухвала слідчого судді діє по 30 серпня 2020 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Підозрюваного ОСОБА_10 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до відповідного органу поліції, за місцем проживання підозрюваного.

Ознайомити підозрюваного ОСОБА_10 під розписку з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Роз`яснити слідчому та прокурору, що слідчий суддя у кримінальному провадженні відповідно до вимог ч.3 ст.26 КПК України, вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а також в межах доводів викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, та на підставі доказів поданих на обґрунтування доводів клопотання. Вихід за межі доводів поданого клопотання, а також взяття до уваги доказів, які не було подано на його обґрунтування, законом заборонено. А тому, у разі наявності обставин та доказів, про які не було зазначено у поданому клопотанні, та з приводу яких в судовому засіданні не повідомлено суд, та які мають істотне значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий та прокурор, не позбавлені можливості звернутися до суду із відповідним клопотанням про зміну запобіжного заходу на інший.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя