ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/743/17 Номер провадження 11-кп/814/187/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0000400 за апеляційними скаргами прокурора Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 з доповненнями на вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Чутівського р-ну Полтавської обл., українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.08.2007 Апеляційним судом Полтавської області за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі. 26.04.2016 Ленінським районним судом м. Полтави звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 6 місяців 2 дня.
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України і призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 7.08.2007 і остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Короленківка Карлівського р-ну Полтавської обл., українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей, непрацюючого, військовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.10.2005 Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік;
- 28.08.2012 Карлівським районним судом Полтавської області за ч.2,3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки;
- 20.04.2016 Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України - 100 год. громадських робіт;
- 13.06.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік;
- 12.09.2017 Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч.2. ст.185, ст. 70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік. 23.01.2018 Апеляційним судом Полтавської області вирок змінений в частині призначення покарання, за ч.2 ст. 185 КК України призначено покарання 1 рік 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України та визначених судом першої інстанції,-
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України, і призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_10 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, а саме покарання, призначеного за попереднім вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.09.2017 з покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано при цьому покарання, часткове відбуте за попереднім вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.09.2017.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_10 від відбування покарання звільнено з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки 6 місяців.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даному органу про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнані винуватими та засуджені за те, що 16.06.2017 приблизно 15 год. вони на велосипедах приїхали до господарства ОСОБА_12 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , та залишивши в кущах велосипеди, діючи умисно, таємно, з корисних спонукань за попередньою змовою між собою, а ОСОБА_10 , крім того - повторно, з метою крадіжки чужого майна, зайшли на територію зазначеного господарства. ОСОБА_9 заліз на горище будинку, взяв алюмінієвий бідон ємністю 40 л. вартістю 320 грн. та передав його ОСОБА_10 , який його відніс та заховав в кущах за територію господарства.

Спустившись з горища ОСОБА_9 підійшов до будинку, вибив шибку у вікні коридору, через яке проник всередину будинку, звідки викрав 8 чавунних колосників з печі вартістю по 14 грн. на суму 112 грн., чавунні дверцята до печі вартістю 96 грн., плиту чавунну з кільцями до двох конфорок вартістю 265 грн., газовий терморегулятор з котла опалення вартістю 350 грн., 2 мідні трубки термопари з котла опалення вартістю 125 грн. за 1 шт. на суму 250 грн., які передав у вікно ОСОБА_10 , що стояв зовні біля будинку, які він переніс та заховав в кущах. Потім ОСОБА_9 через вікно виліз з будинку та разом з ОСОБА_10 зняли з будинку 2 алюмінієві труби витяжки для опалення діаметром по 130 мм кожна та довжиною 3 м. та 4 м. загальною вартістю 609 грн., які віднесли в кущі. Повернувшись на територію господарства ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зірвали силовий мідний кабель ВВГ 2х2,5 довжиною 8 м. вартістю 52 грн. та силовий мідний кабель ВВГ 2х1,5 довжиною 10 м. вартістю 42 грн., якій був у дворі господарства, і віднесли в кущі. Після цього частину викраденого майна погрузили на велосипеди та здали на металобрухт. Внаслідок вчинення крадіжки ОСОБА_12 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 2 096 грн.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим та засудити:
ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 7.08.2007 і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської областів від 12.09.2017, який змінений 23.01.2018 Апеляційним судом Полтавської області в частині призначення покарання і остаточно визначено ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, так як ч.2 ст. 185 КК України не була предметом дослідження у суді, прокурором не змінювалось обвинувачення та не висувалось додаткове, суд, кваліфікуючи дії обвинувачених за ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України засудив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за вчинення двох окремих злочинів.
Крім того, прокурор зазначає, що обвинуваченого ОСОБА_10 безпідставно звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, так як згідно даних про особу, а саме, ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується негативно, не працює, періодично зловживає алкогольними напоями, підтримує стосунки з особами схильними до вчинення правопорушень, був неодноразово судимий із застосуванням ст. 75 КК України, але продовжував вчиняти злочини, отже дана поведінка свідчить про небажання стати на шлях виправлення та цілеспрямованість вчинення нових злочинів.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок змінити, пом`якшивши йому покарання та застосувати щодо нього положення ч.5 ст. 72 КК України.
Свої вимоги ОСОБА_9 мотивує тим, що суд не врахував його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілому, який претензій до нього ОСОБА_9 немає та на день ухвалення вироку його ОСОБА_9 цивільна дружина була вагітна, яка ІНФОРМАЦІЯ_3 народила немовля, і яким він бажає допомагати.
В поданих запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , посилаючись на законність вироку Чутівського районного суду Полтавської області від 23.04.2018 просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив частково задовольнити апеляційну скаргу, подану прокурором ОСОБА_11 та заперечував щодо, поданої апеляційної скарги обвинуваченим ОСОБА_9 щодо пом`якшення йому покарання, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які просили задовольнити, подану обвинуваченим ОСОБА_9 апеляційну скаргу з доповненнями та заперечували, щодо задоволення апеляційних вимог прокурора ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які просили пом`якшити покарання ОСОБА_10 і відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину та кваліфікацію дій вчиненого за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб та поєднаній з проникненням у житло, а ОСОБА_10 , крім того, повторно, за обставин встановлених судом, ніким з учасників не оспорюється і підтверджується зібраними у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення та кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вони вчинили крадіжку з двору господарства, є слушними з огляду на наступне.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пред`явлене обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, які встановив суд під час судового розгляду.

У той же час суд кваліфікував дії обвинувачених щодо крадіжки з горища будинку та з будинку за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб з проникненням в житло, а ОСОБА_10 , крім того, повторно; щодо крадіжки з двору господарства кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачені вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_10 , крім того, повторно.

Водночас, слід зазначити, що перекваліфікувавши дії обвинувачених суд мотивів прийняття такого рішення не навів.

З аналізу показань обвинувачених, колегією суддів встановлено, що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були охоплені єдиним умислом щодо вчинення крадіжки майна з господарства розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 та крадіжку майна останні вчиняли протягом короткого проміжку часу, тобто всі речі, які викрадали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виносили в кущі та ховали за територією господарства, а потім одразу поверталися та продовжували вчиняти злочинні дії.

Отже, з огляду на наведене вище суд, змінив правову кваліфікацію злочину, чим вийшов за межі висунутого обвинувачення, при цьому погіршив становище обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно з п.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що в частині засудження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України вирок підлягає скасуванню, через відсутність у діях обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п. 2 ч. 1 ст.413 цього Кодексу застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного за ч. 3 ст. 185 КК України покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, є слушними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно приписів ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 із застосуванням ст. 75 КК України суд врахував характер, суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, стан здоров`я останього, який перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 143 від 30.03.2017 у ОСОБА_10 виявлені ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, яка не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння і не позбавляє можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Під дію ст.ст. 19 ч. 2 та 3 та 20 КК України не підпадає. Може постати перед слідством і судом. Застосуванню примусових заходів медичного характеру не потребує, вартість викраденого, яке повернуто потерпілому, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, який є мінімальним відповідно санкції вказаної норми, звільнивши останнього на підставі ст.75 КК України від покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, з таким висновком не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Суд, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не у повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, те що шкода відшкодована частково, а частина майна повернута обвинуваченими недобровільно, а через працівників поліції.

З урахуванням вказаних обставин, на думку колегії, застосування щодо ОСОБА_10 положень ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не сприяє меті покарання та недостатнє для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів через це вирок у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Обговорюючи правильність призначення покарання ОСОБА_10 і звільнення його від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів враховує, крім того, що врахував суд першої інстанції, те що обвинувачений ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став, натомість, діючи повторно, таємно викрав чуже майно, за попередньою змовою групою осіб та поєднану з проникненням у житло, що є більш тяжкими злочином порівняно з попереднім, заподіяна потерпілому майнова шкода частково відшкодована, а частина майна потерпілому була повернута через поліцію.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_10 повинно бути призначено у виді позбавлення волі на строк призначений судом першої інстанції без застосування ст. 75 КК України.

Таке покарання колегія суддів вважає, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення нових злочинів.

Прокурор, ставлячи вимогу в апеляційній скарзі про призначення більш суворого покарання ОСОБА_9 не посилався на невідповідність призначеного останньому судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість і мотивів, через які необхідно призначити ОСОБА_9 більш суворіше покарання не навів. У зв`язку з цим прокурор ОСОБА_6 під час апеляційного перегляду не підтримав апеляційну скаргу щодо призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання.
ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України , відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України, підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає.
Щодо прохання ОСОБА_9 про пом`якшення покарання, колегія суддів також не вбачає підстав для його пом`якшення з урахування особи винуватого.
Щодо вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування положень ч.5 ст. 72 КК України, а саме зарахування обвинуваченому ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів вважає, що вони підлягають у цій частині задоволенню, через це апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.

За частиною 5 статті 72 КК попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання. При цьому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, як визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17), коли особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно).
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили злочин 16.06.2017, тобто до 20.06.2017 (включно), а тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

З огляду на це колегія суддів вважає за необхідне зарахувати у строк покарання обвинуваченим:

ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 23.04.2018 по 18.12.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який не був зарахованим судом першої інстанції.

ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення, а саме, ОСОБА_10 був етапований для розгляду даного кримінального провадження в Державну установу «Полтавську установу виконання покарань №23» 27.10.2019, а тому період з 27.10.2019 по 18.12.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 з доповненнями підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 з доповненнями. - задовольнити частково.
Вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати в частині призначення покарання та кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст. 185 КК України скасувати через відсутність у діях обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвалити новий вирок в частині призначення покарання, яким призначити :

ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України- 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 7.08.2007 і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.
Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.09.2017, який змінений 23.01.2018 Апеляційним судом Полтавської області - виконувати самостійно.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.04.2018 по 18.12.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.10.2019 по 18.12.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - в той же строк з дня вручення їм копії вироку.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4