УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/318/20

Провадження № 1-кс/638/281/20

13.01.2020 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000110 від 09 січня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась слідчий СВ Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 09.01.2020 приблизно о 18 годині 30 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, знаходячись біля будинку № 32 по пр. Людвіга Свободи в м. Харкові, познайомився з раніше невідомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вступив у словесний діалог. Далі, закінчивши розмову, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна на власну користь, діючи умисно, з корисливих мотивів, без пояснення будь-яких причин, несподівано наніс близько трьох ударів в обличчя потерпілого ОСОБА_5 , від яких останній втратив здатність чинити опір злочинним діям ОСОБА_4 , та впав на поверхню землі.

Далі, ОСОБА_4 , користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_5 , втратив можливість чинити опір злочинним діям останнього, відкрито заволодів його чоловічою сумкою марки «BRADFORD», в якій знаходились грошові кошти у розмірі 750 грн. 00. коп., особисті документи ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 , намагався покинути місце скоєння злочину, однак дії ОСОБА_4 , були помічені співробітником поліції, який прослідував за ОСОБА_4 та разом з іншим свідком затримали останнього біля Ахсарова, 13, таким чином своїми протиправними діями ОСОБА_4 намагався заподіяти потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 750 грн.

Слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 , в ході проведення першочергових слідчих дій 09.01.2020 року, у проміжок часу з 20:30 до 21:10 год., було проведено огляд місця події на ділянці місцевості біля буд.13 по вул. Ахсарова в м. Харкові, внаслідок чого було виявлено та вилучено: чоловіча сумка чорного кольору з написом «BRADFORD», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий квиток серії НОМЕР_1 , картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одна купюра номіналом п`ятдесят гривень №УВ1189412, візитки, договір про надання фінансового кредиту.

Зважаючи на вищевикладене вилучення зазначеного майна, є необхідною слідчою дією оскільки, кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином.

Вказані речі були визнані в якості речових доказів, повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім цього, посилається на те, що з метою запобігання можливості здійснення відчуження та розпорядження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно, вилучене 09.01.2020 у ході проведення огляду місця події.

В судове засідання слідчий не з*явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.
У відповідності до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В провадженні СВ Шевченківського ВП ГУ НП України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0000110 від 09 січня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно частини 2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст.167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно до вимог ст.170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.
Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Враховуючи вищевказане, можна дійти висновку, що ознакам зазначеним у ст. 98 КПК України можуть відповідати лише чоловіча сумка чорного кольору з написом «BRADFORD», військовий квиток серії НОМЕР_1 , одна купюра номіналом п`ятдесят гривень №УВ1189412, візитки, договір про надання фінансового кредиту АЖ7074684.
Щодо іншого майна, яке було тимчасово вилучено під час огляду місця події, то слідчим у клопотанні не обґрунтовано, а з матеріалів доданих до клопотання не вдається за можливе встановити, приналежність даного майна до речових доказів.
Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.
Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrongand Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на чоловічу сумку чорного кольору з написом «BRADFORD», військовий квиток серії НОМЕР_1 , одну купюру номіналом п`ятдесят гривень №УВ1189412, візитки, договір про надання фінансового кредиту АЖ7074684.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що документи, вилучені протоколом огляду, є офіційними документами, які складені, видані, засвідчені із дотриманням визначених законодавством норм уповноваженою особою, якій законодавством надано право у зв`язку з її професійною чи службовою діяльністю складати, видавати, засвідчувати певні види документів, що підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти та містить передбачені законодавством реквізити і відомості, та належать потерпілому ОСОБА_5 , тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин, зважаючи на те, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи потерпілого ОСОБА_5 , слідчий суддя керується вимогами п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та вважає, що у частині клопотання про накладення арешту на паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та картку фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити, оскільки не доведено, що вказаний документ відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, є речовим доказом, а також, що накладення арешту є необхідним для його збереження. Кримінальним процесуальним законодавством передбачена процедура здачі документів на тимчасове зберігання до відповідних установ (зокрема, при проведенні досудового розслідування у кримінальних провадженнях).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучені речі 09.01.2020 року у проміжок часу з 20:30 год. по 21:10 год., слідчим Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , в ході огляду місця події на ділянці місцевості біля буд. №13 по вул. Ахсарова в м. Харкові, майно, а саме:

-чоловічу сумку чорного кольору з написом «BRADFORD»,

-військовий квиток серії НОМЕР_1

-одну купюру номіналом п`ятдесят гривень №УВ1189412,

-візитки,

-договір про надання фінансового кредиту АЖ7074684, з метою запобігання можливості здійснення їх відчуження та розпорядження ними, а також з метою забезпечення збереження речового доказу в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України

В частині клопотання щодо накладення арешту на документи паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та картку фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені згідно протоколу огляду місця події від 09.01.2020 відмовити.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя