ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №667/1243/16-к

13.01.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000409 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватного підприємця ПП « ОСОБА_9 », військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчинені злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

28.01.2015 близько 21.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Везунчик», розташованого по вул. Комкова, 106 в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи прямий умисел направлений на протиправне спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, агресивно зреагувавши на зауваження потерпілого ОСОБА_10 , збив того з ніг на землю та став наносити тому удари ногами по рукам та обличчю в результаті чого спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини променевої кістки лівої руки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень; струсу головного мозку, синців обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ст.122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 свою провину не визнав та пояснив, що 28.01.15 працював на СТО шиномонтажником, дивився за автомийкою по АДРЕСА_2 . Десь в 15-16 год. підійшли електрик ОСОБА_11 і автомийщик і попросили поставитимашину у нього на СТО, запропонували випити, випили по 50 гр. горілки. Приблизно в 19.30-20.00 год. він закрив СТО і вони пішли у магазин «Везунчик» на розі вулиць Макарова та Комкова, де купили по пляшці пива і в магазині його пили, виходили на ганок курити. Приблизно в 20:00-20:30 год. у магазин зайшов ОСОБА_12 з сином. У сина в руках був кухонний топірець. ОСОБА_12 подивився на ОСОБА_11 і на нього і сказав, що це не вони. Запитав у продавця, чи є ще хтось, та сказала, що на вулиці. Онопченко з сином вийшли і він їх більше не бачив. Він не бачив у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. Свідка жінку він не бачив, покупців не було. Була компанія на вилиці.Він сказав хлопцям, що потрібно розходитися і приблизно через 10-15 хв. вони розійшлись. На другий день приблизно об 11:00 год. до нього на роботу підійшли ОСОБА_12 з господарем магазину. У ОСОБА_12 ліва рука була в гіпсі, сказав, що зламана і вибиті зуби. Потерпілий почав говорити, що його побили, сказав що він його не чіпав, але знає хто це зробив, що йому на лікування потрібні гроші, і щоб він передав це тим, хто його побив. Після цього вони пішли. Через неділю-дві якийсь хлопець дав йому телефон і попросив передзвонити. Передзвонив, це був ОСОБА_12 , який сказав, що йому все рівно з кого отримати гроші і він буде вказувати на нього. Коли потепліло приходив ОСОБА_12 і якімсь людям показував в їх бік. Навесні 2015 його викликали в райвідділ. Цивільний позов не визнає.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї провини, його вина у вчинені вказаного кримінального правопорушення ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, обсяг яких був визначений згідно ч.1 ст.349 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого обвинуваченим злочину, а саме:

-показами потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 28.01.15 приблизно о 21:00 год. пішов до магазину по вул. Комкова, який знаходиться від його дому через чотири будинки. В 2-х метрах від магазину мужчина мочивсяна тротуар, але це був не ОСОБА_9 , якого він знає з дитинства. Він зробив зауваження і ОСОБА_9 , який знаходився рядом вдарив його кулаком у обличчя, збив з ніг. Підскочили ще двоє чоловіків і втрьох били його ногами. Їх хтось окрикнув. ОСОБА_9 носком ноги вдарив його в ліву руку в кистьову частину і зламав її. Нанесли приблизно 20-30 ударів. Після цього вони пішли, дівчина підняла його, привела до дому. 29.01.15 поїхав в поліцію, потім ліг в лікарню. В 2016 прийшов брат ОСОБА_9 домовлятися, щоб справу не доводити до суду. Розмова не вийшла. Біля магазину гарне освітлення. Він впевнений, що саме ОСОБА_9 збив його на землю, бив ногами і наніс удар ногою по руці. Ці побої погіршили стан його здоров`я. Продавець не могла бачити у вікно, що діється на вулиці, так, як вікно заставлено холодильником і продавець говорить не правду. Цивільний позов підтримує.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.06.2015 в ході якого, ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 28.01.15 близько 21.15 год. спричинила йому тілесні ушкодження

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2015 в ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав і розповів про обставини нанесення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень

-показами свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що 28.01.15 приблизно о 21 год. їхала до мами, вийшла на вул. Комкова, на якій вона завжди виходить, коли іде до мами, підходила до магазину «Везунчик», де було гарне освітлення, щоб зробити покупки і побачила, як троє чоловіків б`ють потерпілого, який лежав. Двоє відійшли, а обвинувачений вдарив чоловіка ногою в район руки і пішов. Почала піднімати потерпілого, у якого були розбитий рот, рука. Підвела до будинку. Той почав телефонувати, дочекалися сина. Біля магазину було світло і вона бачила обвинуваченого. Вона чітко бачила, що той вдарив ногою потерпілого. Вона потерпілого та його родичів не знає. Їй зателефонував потерпілий, якому вона залишила номер телефону.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.06.2015 в ході якого, свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка 28.01.15 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_5

-показами свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що він знає потерпілого і обвинуваченого, живе рядом з магазином. Події були взимку у вечірній час, почув шум біля магазину, вийшов побачив, що у магазин зайшло чоловік п`ять, всі нетверезі, обвинувачений теж був у цій компанії, сварилися, з`ясовували відносини, говорили, що хтось один отримав і ти отримаєш. Потерпілого не було. Був обвинувачений, ОСОБА_15 , мийник машин, і ще двоє. Він зробив їм зауваження і вони вийшли з магазину. Після цього він уїхав. Потерпілий зателефонував десь через 10-15 хв. і сказав, що ОСОБА_16 з шиномонтажа, тобто обвинувачений, його сильно побив. Вранці зустрівся з потерпілим, пішли в шиномонтаж, зустрілися з ОСОБА_17 , який сказав, що це не він. Біля магазину гарне освітлення.

-висновком експерта №164 від 24.03.2015 відповідно до якого ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої треті лівої променевої кістки лівої руки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я; струсу головного мозку, синців обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я і які утворилися від дії тупих предметів, не виключно 28.01.2015.

-копією висновку експерта №159/164 від 12.08.2015 згідно якого, утворення тілесних ушкоджень при обставинах і способом, на які вказує у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 13.05.2015 не виключається

-показами експерта ОСОБА_18 , який пояснив, що він повністю підтримує висновки експертиз і зазначив, що питання отримання ОСОБА_12 зазначених у експертизах тілесних ушкоджень у зв`язку з падінням останнього з висоти власного зросту не досліджувалося, оскільки ніким не був вказаний механізм падіння, коли таке було.

В ході судового розгляду у якості свідка була допитана ОСОБА_19 , яка пояснила, що працювала продавцем в магазині «Везунчик» по вул. Комкова, 106. Її чоловік працює разом з обвинуваченим. В січні 2015р. була на роботі, приблизно о 18-19 год. прийшов ОСОБА_9 з друзями, всього троє. Пили пиво. Виходили покурити. Були у полі її зору через вікно. Приблизно о 20 год. зайшов потерпілий з розбитою головою. Сказав, що зустрів двох чоловіків, вони побили його за те, що він зробив їм зауваження. Вона сказала, що стоять курять і там був ОСОБА_9 . Потерпілий сказав, що він їх знає, це не вони. Він пішов і приблизно через 10 хв. прийшов з сином у якого був маленький топірець. Були троє разом з ОСОБА_9 і більше ніхто не заходив. Не пам`ятає заходив чи ні господар магазину.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заявили клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які під час допитів намагалися створити обвинуваченому ОСОБА_7 алібі, стверджуючи, що вони не бачили, щоб ОСОБА_7 наносив ОСОБА_10 удари.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що з ОСОБА_9 працює з 2014р. і перебуває у виробничих відносинах. ОСОБА_9 відкриває і закриває приміщення де він працює. 28.01.15 закрили СТО о 20 чи 21 год. і разом з ОСОБА_9 і ще третім чоловіком зайшли в магазин «Везунчик» на перехресті ОСОБА_24 і Макарова, взяли «чекушку» горілки. Спочатку були в приміщенні, потім вийшли і стояли біля дверей. Підійшли два чоловіки, потерпілий та ще один, у якого в руці був топірець. Підійшли до них, подивилися, потерпілий сказав, що це не вони. Ті поговорили з продавцем та пішли. Він потерпілого не бив.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що з ОСОБА_9 перебуває в робочих відносинах на протязі 6 років. В кінці січня 2015р. на роботі (станція техобслуговування) приблизно о 19:00год. з ОСОБА_9 і ОСОБА_11 та ще з двома, в боксі випили 1 пляшку горілки. Знаходилися приблизно одну годину, закрили шиномонтаж і втрьох пішли у «Везунчик» де взяли «чекушку» і пива, вийшли, пили, розмовляли. Приблизно о 21.00-21.30 год. підійшли два чоловіки, потерпілий, який підтримував руку і ще один з топірцем, почали заглядати в очі, потерпілий сказав, що це не вони, потім ті зайшли в магазин і через 5-7 хв. пішли. Вони знаходились там ще приблизно 40 хв. і розійшлись. Він не пам`ятає, щоб ОСОБА_9 відлучався надовго, тільки в туалет. На наступний ранок до них на роботу прийшов потерпілий з господарем магазину «Везунчик», сказали, що знають хто побив потерпілого і щоб ОСОБА_9 передав тим, щоб сплатили кошти.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що він перебуває в робочих стосунках з ОСОБА_9 , працює у нього приблизно 5 років. 29.01.15 ОСОБА_9 приїхав на роботу приблизно об 11.00 год. Прийшов потерпілий з господарем магазину «Везунчик», відійшли і почали розмовляти з ОСОБА_9 , потім пішли високі тона, почали кричати, потерпілий вимагав гроші з ОСОБА_9 3-4 тисячі. Сказав, що «не ти бив, але знаю хто і передай, щоб заплатили гроші». Потерпілий прийшов з перебинтованою рукою і сказав, що знає хто його побив.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що він обслуговувся у ОСОБА_9 , потерпілого не знає. В кінці січня 2015р. перед обідом він приїхав на станцію (шиномонтаж) до ОСОБА_9 . Підійшли до машини. Прийшов потерпілий з ще одним. ОСОБА_9 , потерпілий і той хто був з ним відійшли на 3-4 метри, розмова перейшла у високі тона, потерпілий вимагав у ОСОБА_9 гроші. Говорив, що «це ти зробив», а ОСОБА_9 , що не він. Потерпілий сказав «знаєш хто і мені все одно, плати». Вимагав гроші. Потім вони пішли, ОСОБА_9 повернувся і сказав, що від нього вимагають гроші за те, що він бачив хто побив потерпілого

Суд критично відноситься до показів зазначених свідків, оскільки їх покази суттєво суперечать один одному, не узгоджуються між собою, а також з показами обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , а також чоловік свідка ОСОБА_25 працюють разом з ОСОБА_7 , а свідок ОСОБА_22 обслуговується у того.

Так свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 зовсім не були 28.01.2015 на місці події. Свідок ОСОБА_25 стверджує, що ОСОБА_9 з друзями прийшов до магазину приблизно о 18-19 год., а потерпілий прийшов приблизно о 20 год. з розбитою головою, сказав, що його побили два чоловіки. Вона сказала, що біля магазину стоять ОСОБА_9 з друзями, на що потерпілий відповів, що він їх знає, це не вони. Потерпілий пішов і приблизно через 10 хв. прийшов з сином у якого був маленький топірець.

Однак, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 28.01.15 з ОСОБА_11 і автомийщиком приблизно о 19.30-20.00 год. прийшли у магазин «Везунчик», де пили пиво, виходили на ганок курити. Приблизно в 20:00-20:30 год. у магазин зайшов ОСОБА_12 з сином у якого в руці був кухонний топірець. ОСОБА_12 подивився на ОСОБА_11 і на нього і сказав, що це не вони. Запитав у продавця, чи є ще хтось, та сказала, що на вулиці. ОСОБА_12 з сином вийшли і він їх більше не бачив. Він не бачив у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. На другий день приблизно об 11:00 год. до нього на роботу підійшли ОСОБА_12 з господарем магазину. У ОСОБА_12 ліва рука була в гіпсі, сказав, що зламана і вибиті зуби. Потерпілий почав говорити, що його побили, сказав що він його не чіпав, але знає хто це зробив, що йому на лікування потрібні гроші, і щоб він передав це тим, хто його побив.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що спочатку вони були в приміщенні, потім вийшли і стояли біля дверей. Підійшли два чоловіки, потерпілий та ще один, у якого в руці був топірець. Підійшли до них, подивилися, потерпілий сказав, що це не вони. Ті поговорили з продавцем та пішли.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що у магазині взяли «чекушку» і пива, вийшли на вулицю. Приблизно о 21.00-21.30 год. підійшли два чоловіки, потерпілий, який підтримував руку і ще один з топірцем, почали заглядати в очі, потерпілий сказав, що це не вони, потім ті зайшли в магазин і через 5-7 хв. пішли. Вони знаходились там ще приблизно 40 хв. і розійшлись.

У обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 на одну і ту ж саму подію різні покази відносно періоду та місця знаходження біля магазину та в магазині, місця де вони бачили потерпілого і спілкувалися з тим, кількості разів приходу потерпілого до магазину.

Ці покази суттєво відрізняються від показів потерпілого ОСОБА_10 , підтверджених при проведенні слідчого експерименту та при впізнанні обвинуваченого, свідка ОСОБА_13 , підтверджених при впізнанні обвинуваченого, свідка ОСОБА_14 та висновків експерта, які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого обвинуваченим злочину і у правдивості яких у суду не має підстав сумніватись.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо недоведеності належними та допустимими доказами причетності обвинуваченого до вчинення даного злочину, судом визнаються не переконливими, які за своєю суттю суперечать та не співвідносяться з дослідженими судом доказами сторони обвинувачення, а тому не приймаються судом до уваги.

Сукупність досліджених у ході судового розгляду допустимих доказів, безперечно підтверджує винність обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов у якому він просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 29956,49 грн., моральної шкоди 55000грн. та витрати на правову допомогу 5000 грн., який суд визнає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд також враховує ставлення ОСОБА_7 до вчиненого злочину яке, не побудовано на критичній оцінці його протиправних дій та готовності нести відповідальність за вчинене і вважає необхідним призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України.

При обранні обвинуваченому міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки ним скоєного, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, його ставлення до вчиненого злочину.

На думку суду, даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого ним злочину і наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залучанням до праці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня прибуття його до кримінально-виконавчої установи відкритого типу та постановки його на облік.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбутого покарання знаходження під вартою з 05.12.2015 по 07.12.2015 з розрахунку два дні обмеження волі за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 29956,49 грн., моральної шкоди 55000грн., витрати на правову допомогу 5000 грн., а всього 89956,49 грн., та в дохід держави за проведення експертиз 221,40 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

СуддяОСОБА_1