Справа № 758/9650/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1461/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 рокупродовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 до 14.03.2020 року.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вказав на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними інкримінованого їм злочину та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення. При цьому суд зазначив, що на даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 є недостатнім.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що обставини, викладені в повідомленні про підозру не відповідають дійсності, жодних доказів його причетності до крадіжки квартири не має, ризики, вказані прокурором не підтверджені, впливати на свідків не може і не буде, потерпілі претензій не мають до нього, він є зацікавленим у встановлені істини по справі та з`ясуванні всіх обставин справи, хоче довести свою невинуватість, а тому ухилятися від явки до суду не буде. Також вказує на наявність у нього проблем зі здоров`ям, на міцність соціальних зв`язків, оскільки має постійне місце проживання, утримує двох малолітніх дітей, характеризується позитивно. Вважає, що його належну процесуальну поведінку може повністю забезпечити більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу стеження.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані в копіях матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_10 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_7 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги про те, що такі дані залишилися поза увагою суду, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про сімейний стан обвинуваченого, про сталість соціальних зв`язків та про стан його здоров`я жодними доказами не підтверджені.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: