Провадження №1-кп/127/989/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого різноробочим на будівництві без офіційного оформлення трудових відносин, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.09.2011 року Тлумацьким районним м. Івано-Франківськ за ч. 1 ст. 309, ч.2 ст. 263, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 317, ч.2 ст. 315 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 13.02.2018 року Котовським міськрайонного суду Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України;

- 19.06.2019 року Вінницьким апеляційним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів: покарання за цим вироком за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі та покарання, призначене за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2018 року за ч.2 ст. 185, ст. 75, п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, виконувати самостійно;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002376 від 30.03.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , приблизно о 07:20 годині 30.03.2016 року, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 315 КК України, за вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2011, повторно, умисно з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ввівши в оману ОСОБА_8 , який спільно з ним виконував будівельні роботи та знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , щодо наявності дозволу від власника електроінструментів ОСОБА_9 на позику даних предметів, користуючись тим, що ОСОБА_8 не усвідомлює протиправність його дій, таємно шляхом вільного доступу з підсобних приміщень вищевказаного домоволодіння викрав шуруповерт Bosch GSR 1080-2Li зелено-синього кольору, кутову шліфувальну машину Bosch GWS 24-230 JH синього кольору, перфоратор Bosch GBH 11DЕ синього кольору, пилу циркулярну «Интерскол ДП- 235/2000М» сірого кольору, які належать ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник разом з викраденими електроінструментами, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_9 на загальну суму 34128 грн. 80 коп., оскільки згідно висновку експерта №650 від 31.05.2016, ринкова вартість шуруповерта Bosch GSR 1080-2Li зелено-синього кольору могла становити 2197 грн. 50 коп.; ринкова вартість болгарку Bosch GWS 24-230 JH синього кольору могла становити 6682 грн. 50 коп.; ринкова вартість пили циркулярної «Интерскол ДП-235/2000М» сірого кольору могла становити 2 317 грн. 50 коп.; згідно висновку експерта №2763/18-21 від 29.05.2018, ринкова вартість перфоратора Bosch GBH 11DЕ синього кольору могла становити 22 931 грн. 30 коп.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: в березні 2016 року він виконував ремонтні роботи на території домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , та маючи доступ до підсобного приміщення, де зберігалися не належні йому будівельні інструменти, повідомив свого напарника по роботі ОСОБА_8 про наявності дозволу власника електроінструментів ОСОБА_9 на позику інструментів та забрав звідти шуруповерт, болгарку та перфоратор фірми Bosch, а також циркулярну пилу «Интерскол», при цьому розуміючи, що вчиняє крадіжку.

Викрадені інструменти він продав на ринку, отримані від продажу кошти використав для власних потреб.

Просив суд його суворо не карати.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування завданої злочином майнової шкоди на суму 34128,80 грн. а також витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. визнав в повному обсязі, позовні вимоги про стягнення завданої злочином моральної шкоди в сумі 10000 грн. не визнав.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.

З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження висновків судових товарознавчих експертиз: №650 від 31.05.2016 та №2763/18-21 від 29.05.2018 з довідками про витрати на проведення експертиз (т.1 а. с. 112-116, 117-121), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_5 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, судом враховано особу ОСОБА_5 , який являється особою раніше судимою (т.1 а.с. 79-81, 123-124, 126, 129,130-133, 134, 135-137), на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а. с. 122, 127).

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого та обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, розмір завданої шкоди, особу обвинуваченого, який являючись особою раніше судимою, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, однак завдану шкоду не відшкодував, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а покарання, яке буде необхідним та достатнім для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових злочинів в майбутньому, слід призначити за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк в межах санкції даної статті.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, слід визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів частково відбуте покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 19.06.2019 року. При цьому покарання, призначене за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2018 року слід виконувати самостійно.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня оголошення вироку суду.
Керуючись ч.3 ст. 3 та ч.1 ст. 5 КК України суд приходить до переконання про можливість застосування відносно ОСОБА_5 ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року, оскільки він вчинив злочин 30.03.2016 року, тобто під час дії вказаної норми яка має ретроспективний характер дії та останній був після набрання вироком Вінницького апеляційного суду від 19.06.2019 року законної сили, на підставі ухвали суду від 25.07.2019 року етапований до слідчого ізолятора ДУ «Вінницької УВП №1» для розгляду даного кримінального провадження.
З огляду на викладене, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_5 строк перебування в слідчому ізоляторі під час судового розгляду даного кримінального провадження слід зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25.07.2019р. по день набрання вироком законної сили.

На підставі ст. ст. 124, 126 КПК України з ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави Україна процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень судових товарознавчих експертиз №650 від 31.05.2016 року та №2763/19-21 від 29.05.2018, оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування йому 34128,80 грн. завданої злочином майнової шкоди, 10000 грн. завданої злочином моральної шкоди та 7000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу (т.1 а.с. 36-46), який визнаний обвинуваченим ОСОБА_5 частково, суд приймає до уваги положення ст. 127-129 КПК України, відповідно до яких шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, а ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, положення ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Позовні вимоги ОСОБА_9 про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в сумі 34128,80 грн., а саме вартість викраденого майна підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами висновками судово-товарознавчих експертиз (т.1 а.с. 114-116, 118-120), визнані обвинуваченим ОСОБА_5 , а тому суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та вважає за необхідне цивільний позов в цій частині задовольнити, стягнувши з ОСОБА_5 на користь потерпілого-цивільного позивача вищевказану суму у відшкодування завданої майнової шкоди.
Що стосується позовної вимоги ОСОБА_9 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди у сумі 10000 грн., яка не визнана обвинуваченим ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_10 в ході судового розгляду зазначив, що цивільному позивачу ОСОБА_9 завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він зазнав душевних страждань внаслідок вчинення проти нього протиправних дій, викрадення його майна, яке має значну для потерпілого вартість та особливу цінність, оскільки викрадене майно є знаряддям його праці та через викрадення майна він морально страждав переживав через неможливість заробляти кошти для свого забезпечення та забезпечення своєї родини, чим порушено звичний устрій його життя та був змушений вживати заходів для пошуку коштів для придбання нових інструментів.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди цивільному позивачу, суд, у відповідності до ст.23 ЦК України, враховує глибину душевних страждань, яких ОСОБА_9 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_5 щодо нього, враховує, що потерпілий дійсно зазнав душевних страждань пов`язаних із викраденням його майна та порушенням звичного устрою його життя, пов`язаного із позбавленням його можливості продовжити свою роботу у звичному режимі, необхідністю докладання додаткових зусиль для пошуку засобів для придбання викрадених знарядь праці будівельних інструментів, які мають значну матеріальну цінність для потерпілого та враховуючи вимоги розумності та справедливості, а тому приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь цивільного позивача 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи вказану суму відшкодування співмірну із понесеною моральною шкодою.
Крім того, із відповідача ОСОБА_5 на користь цивільного позивача ОСОБА_9 на підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 120, 124 КПК підлягає стягненню 7000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які визнані обвинуваченим в повному обсязі в цій частині, враховуючи, що вказані витрати підтверджуються дослідженим в судовому засіданні доказами, а саме: квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 13.01.2018 року (т.1 а.с. 43), додатком №1 до договору про надання правової допомоги №2/18-к від 13.01.2018 року, в якому визначено сталу суму гонорару за надання правової допомоги потерпілому ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні (т.1 а.с. 42), ордером серії ВН №100254 від 19.03.2019 на надання правової допомоги ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_7 , виписним на підставі договору про надання правової допомоги №2/18-к від 13.01.2018 року у Вінницькому міському суді Вінницької області (т.1 а.с. 45).
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 суд вважає за необхідне відмовити, через їх недоведеність.

Відповідно до положень ст. ст. 124, 126 КПК України з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати у відшкодування вартості проведених криміналістичних досліджень, оскільки вони були зумовлені розслідуванням вчиненого ОСОБА_5 злочину (т.1 а.с. 113, 121).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 70, 72 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 127-129, ч. 3 ст. 349 , 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Вінницького апеляційного суду 19.06.2019, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, зарахувавши в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 19.06.2019 року.

Покарання, призначене за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2018 року виконувати самостійно.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку - з 15.01.2020 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_5 строк перебування в слідчому ізоляторі під час судового розгляду даного кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25.07.2019 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 725, 80 гривень у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 34128 гривень 80 копійок у відшкодування завданої злочином майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 3000 гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 7000 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1