Номер провадження: 11-сс/813/874/20
Номер справи місцевого суду: 947/5393/20 1-кс/947/6451/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в р. Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року

установив.
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 14.07.2020 року щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшились, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи обґрунтованості підозри, захисник вважає, що ухвала безпідставна та підлягає скасуванню, з огляду на те, що у матеріалах клопотання відсутні докази того, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України та обґрунтовують доцільність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За наслідками розгляду апеляційної скарги захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, додавши, що обраний запобіжний захід унеможливлює підозрюваному забезпечувати своє існування; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до приписів ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя суду 1-ої інстанції зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги в частині не обґрунтованості застосування саме цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного, є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що приблизно 08.12.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на відкрите викрадення чужого майна з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.

З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 приблизно о 02 годині 30 хвилин, 08.12.2019 року, на невстановленому автомобілі прибули до будинку АДРЕСА_3 .

Вийшовши з салону вказаного автомобіля, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_12 , який разом із своїм товаришем ОСОБА_13 знаходився неподалік. Обравши майно ОСОБА_12 , як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у відповідності до відведеної їм протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою викрадення чужого майна, почали застосовувати до товариша ОСОБА_12 ОСОБА_13 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, ОСОБА_7 , наблизившись до ОСОБА_12 почав вимагати від останнього видати приналежний ОСОБА_12 мобільний телефон, погрожуючи фізичною розправою. В цей час, ОСОБА_7 правою рукою з правої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_12 відкрито заволодів мобільним телефоном останнього марки «Samsung Galaxy Note 10+», в корпусі білого кольору, в чохлі сірого кольору, з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 22700 гривень, в подальшому, з місця скоєння злочину, разом з відкрито викраденим майном, зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток ту розмірі 22700 гривень.

Відомості щодо вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року за №0005691, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

14.03.2020 року відносно ОСОБА_7 було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, достовірність та належність яких стороною захисту не оскаржується.

З огляду на те, що захисником не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_7 ,, апеляційний суд вважає, що вона знайшла своє підтвердження під час судового розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та в її перевірці під час апеляційного розгляду скарги не має необхідності.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у клопотанні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Так, слідчий суддя обґрунтовано вважав встановленим наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що з огляду з огляду на його тяжкість та тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку його подальшого можливого визнання винним у його вчиненні у встановленому законом порядку судом, поведінку підозрюваного в рамках даного кримінального провадження, яка обумовила необхідність постановлення відносно нього ухвали про надання дозволу на його затримання, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження наявний.
Також слідчий суддя враховував, що підозрюваному відомі особи потерпілого та свідків, а тому обґрунтовано вважав, що існує ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного можуть змінити показання під час судового розгляду.
Крім того, слідчий суддя враховував, що викрадені речі, на теперішній час в повній мірі органом досудового розслідування не встановлені, а тому наявний ризик можливого знищення підозрюваним речей, які мають значення доказів в рамках даного кримінального провадження наявний.
Зважаючи на інкримінований підозрюваному злочин за обставинами, як вони викладені у клопотанні та письмовому повідомленні про підозру, який носить корисливий характер та спрямований на порушення права власності потерпілої особи, з огляду на ту обставину, що слідчим суддею не було встановлено офіційного місця роботи підозрюваного, а відтак і його офіційного та постійного заробітку, слідчий суддя також дійшов до переконання про доведеність існування ризику у вигляді можливого вчинення підозрюваним іншого корисливого кримінального правопорушення проти власності.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження та встановленими під час апеляційного розгляду обставинами.
Крім того апеляційний суд враховує те, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.04.2020 року до ОСОБА_7 було скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2020 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено наявність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу.

Мотивуючи свої доводи щодо необхідності застосування підозрюваному ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, захисник посилається на те, що підозрюваний визнав свою вину, сприяє розкриттю та розслідуванню кримінального провадження, а також добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, однак, виходячи із того, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за ч.2 ст.186 КК України, його дії носять систематичний характер, при цьому висновків для себе не робить, та знову вчиняє аналогічні злочини, пов`язані з викраденням чужого майна.

Тому визнання підозрюваним своєї вини, сприяння розкриттю та розслідуванню кримінального провадження, а також добровільно відшкодування потерпілому матеріальної шкоду, в даному випадку, розцінюється апеляційним судом критично, та таким, що може свідчити про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Що стосується доводів захисника про неможливість ОСОБА_7 забезпечувати своє існування за рахунок обмеженого пересування, колегія суддів також оцінює критично, оскільки, відповідно до матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 і до вчинення злочину не мав місця роботи, а захисником не долучено жодних документів, які б спростовували зазначене.

Тому, апеляційний суд вважає вказаний довід лише формальною підставою для обґрунтування апеляційної скарги в частині застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судове рішення є законним і обґрунтованим, а підстав для задоволення апеляційної скарги захисника під час апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. У судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, а під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до підозрюваної саме такого запобіжного заходу, не зменшились, з огляду на що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4