Справа № 645/1989/16-к
Провадження № 1-кп/645/25/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться на розгляді вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку домашнього арешту, заборонивши останній залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 год. до 06:00 год. та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України прибувати за кожною вимогою до судді або суду, утримуватись від спілкування із обвинуваченим ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду у відповідності із визначеною періодичністю, не відлучатися з АДРЕСА_2 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, не зменшились та спливає строк вказаних запобіжних заходів, а також просив врахувати тяжкість злочину, в якому останні обвинувачуються.

Обвинувачені ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечувала, просила змінити їй запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання посилаючись на те, що вона не має можливості їздити у відрядження в зв`язку із роботою.

Обвинувачений ОСОБА_6 при вирішенні вказаного клопотання покладався на розсуд суду.

Захисники обвинувачених проти клопотання прокурора заперечували, посилаючись на його необґрунтованість, а також відсутність та недоведеність ризиків, на які посилається прокурор в своєму клопотанні.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого спливає 21 лютого 2020 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, строк покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України спливає 21 лютого 2020 року.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики, на які посилається прокурор та які були підставою для обрання такого запобіжного заходу продовжують існувати, судове провадження не завершене, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допитані судом, проте на даний час ще не допитаний свідок ОСОБА_12 , строк тримання обвинуваченої під домашнім арештом закінчується 21.02.2020 року, суд вважає за доцільне продовжити строк домашнього арешту, що не може перевищувати двох місяців, в зв`язку з чим клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання задоволенню не підлягає.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, судове провадження не завершене, не допитаний свідок ОСОБА_12 , продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу, тому суд вважає доцільним продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 331, 372 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк домашнього арешту до 10 квітня 2020 року, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 год. до 06:00 год. та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду із визначеною періодичністю, утримуватись від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_12 .

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 квітня 2020 року строк дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду із визначеною періодичністю; не відлучатися з АДРЕСА_2 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.02.2020 року.

Суддя -