У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" січня 2020 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000125 від 29 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
Власник майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, у якому просить скасувати арешт, накладений на об`єкт нерухомого майна нежиле приміщення №45 (в літ.А) за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить йому - ОСОБА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва №758/9441/17 від 17.07.2017 у кримінальному провадженні №0000125 від 29 травня 2017 року.
Заявник вважає, що арешт, накладений ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 26 квітня 2019 року на нерухоме майно, слід скасувати, оскільки він як власник не може розпоряджатися своїм майном. Крім того, кримінальне провадження розслідується за ч.1 ст.388 КК України та майно, з якого він просить зняти арешт не є об`єктом злочину, тому відсутні підстави для арешту вищевказаного майна.
В судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у ньому, та просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що на даний момент кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000125 від 29 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, досудове розслідування у якому проводилося СВ Дніпровського УП ГУНП в м.Києві, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, а тому відпали підстави для арешту вказаного нерухомого майна.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, заслухавши власника майна ОСОБА_3 , доводи прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000125 від 29 травня 2017 року,слідчий суддя дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м.Києва від 17.07.2017 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна - нежиле приміщення №45 (в літ.А) за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні №0000125 від 29 травня 2017 року.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.12.2019 року, власником нежилового приміщення №45 (в літ.А) по АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 24.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .
Відповідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді Подільського районного суду м.Києва від 17.07.2017, метою застосування арешту є збереження речових доказів, згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Так, постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м.Києві від 13 січня 2020 закрито кримінальне провадження №0000125 від 29 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.
Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Аналіз вимог чинного міжнародного та національного законодавства свідчить про те, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, у відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
На підставі викладеного та враховуючи позицію прокурора щодо відсутності на даний час необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із закриттям кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.7, 9, 16, 22, 170-174 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000125 від 29 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м.Києва від 17.07.2017 в справі №755/9441/17, на об`єкт нерухомого майна - нежиле приміщення №45 (в літ.А) за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_3 .
Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1