Провадження № 1-кп/185/117/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002275 від 19 листопада 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Златоуста Челябінської області Російської Федерації, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17 травня 2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 20 червня 2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 1 місяць за вироком Павлоградського міськрайонного суду від 17 травня 2010 року, та до відбуття визначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 03 серпня 2012 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 1 місяць за вироком Павлоградського міськрайонного суду від 20 червня 2011 року - до відбуття визначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

04 квітня 2014 року звільнений з Криворізької ВК № 80 на підставі рішення суду Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл. від 28 березня 2014 року на підставі ст.81 КК України умовно - достроково, невідбутий строк 11 місяців 4 дні.

-26 липня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2018 року, приблизно о 14.00 годині ОСОБА_3 знаходився в електрощитовій в першому під`їзді будинку № 3а по вул. Західнодонбаській в м. Павлограді Дніпропетровської області, де на полиці побачив перфоратор марки «Makita HR2810», що належить власнику приватного підприємства «Стройсервіс» ОСОБА_5 , і у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, ОСОБА_3 06 листопада 2018 року у вказаний проміжок часу, з полиці в електрощитовій, яка знаходиться в першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , упевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів викрав перфоратор марки «Makita HR2810» вартістю 5949 грн. 10 коп., що належить ОСОБА_5 , після чого зник з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд.

Вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 своїми злочинними діями заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 5949, 10 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому, пояснив, що дійсно 06 листопада 2018 року, приблизно о 14.00 годині, під час виконання ремонтних робіт в електрощитовій в під`їзді буд. АДРЕСА_3 викрав перфоратор. Позов про відшкодування матеріальної шкоди визнає.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що 06 листопада 2018 року під час виконання ремонтних робіт з електрощитової в першому під`їзді буд. АДРЕСА_3 обвинуваченим був викрадений перфоратор. Просить стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в сумі 5949, 10 грн.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002275, 19 листопада 2018 року слідчим Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості про інкримінований обвинуваченому ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 06 листопада 2018 року, приблизно о 14.00 год., ОСОБА_3 , знаходячись в електрощитовій, розташованій у першому під`їзді будинку № 3а по вул. Західнодонбаській м. Павлограда, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав перфоратор марки «Макіта», який належить ОСОБА_5 .

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 3151/18 від 20 листопада 2018 року, ринкова вартість перфоратора «Makita» моделі HR2810, який був придбаний 04.04.2015 року, з урахуванням терміну використання, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 06.11.2018, становила 5949, 10 грн., за умови, що станом на вказану дату, об`єкт мав якісні споживчі характеристики.

Згідно договору про надання фінансового кредиту під заставу № 20.40265/1 від 06 листопада 2018 року, ОСОБА_3 до ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» закладений перфоратор марки «Makita HR2810».

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив 06 листопада 2018 року, тобто, в період іспитового строку, призначеного вищезазначеним вироком суду від 26 липня 2017 року.

Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі.Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Клопотання Релігійної громади «Християнська церква «Нове покоління» у м. Павлограді» про призначення ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі не підлягає задоволенню, оскільки до останнього застосовуються положення ст. 71 ч. 1 КК України.

Розглядаючи питання цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню як законний, обґрунтований та підтверджений доказами, а також на підставі ст.ст. 1166, 23, 1167 ЦК України, ст. 79 ЦПК України, оскільки судом встановлена винність обвинуваченого у вчиненні злочину та причинний зв`язок між учиненим обвинуваченим злочином та наслідком його злочинних дій.
Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3151/18 від 20 листопада 2018 року в сумі 300 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року та призначити ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

У задоволенні клопотання Релігійної громади «Християнська церква «Нове покоління» у м. Павлограді про призначення ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з позбавлення волі відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 04 лютого 2020 року, тобто з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 5949, 10 грн. задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 5949 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 300 (триста) грн. на користь держави.

Речові докази: оригінал договору про надання фінансового кредиту під заставу № 20.40265/1 від 06 листопада 2018 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1