ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/1789/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2457/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, продовжено ОСОБА_9 строк тримання під вартою до 10.07.2020 року включно, з заставою у розмірі 576 300 гривень.
Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою змінити застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з можливістю застосування електронного засобу контролю або на особисте зобов`язання. Апелянт вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України не доведеним. Колегією суддів не вказано чому не можливо застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід. Прокурором не надано суду першої інстанції матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою. Вказує, що потерпілі та їх представник зловживають своїми правами, ігнорують судові засідання, під різноманітними вигаданими обставинами не приходять в судові засідання, надають суду клопотання про не розгляд справи без їх участі, з лютого 2019 року потерпілі лише двічі з`являлись в судові засідання. Суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання в м.Харкові, на час вчинення злочинів був студентом, вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, просив пробачення у потерпілих, про оголошення його у міжнародний розшук не знав, співпрацював зі слідством, бажає розглядати справу в спрощеному порядку за ч.1 ст.349 КПК України, страждає на ряд тяжких захворювань, перебуває на стаціонарі в медичній частині слідчого ізолятору, де позбавлений можливості отримати необхідне медичне лікування, подальше перебування в умовах слідчого ізолятору ставить під загрозу його життя. Вказує, що тримається в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з 23.02.2019 року, до цього часу протягом 3 років перебував у слідчому ізоляторі Чеської Республіки, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, фактично вже відбув покарання, яке може бути йому призначене в рамках вказаного кримінального провадження.
Вислухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисників на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.189, ч.1 ст.162, ч.2 ст.353 КК України, серед яких є особливо тяжкий злочин та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Суд першої інстанції дійшов до висновків, щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Що стосується ризиків у кримінальному провадженні, колегія суддів погоджується з висновками суду про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Проте, з плином часу зазначені ризики зменшуються, навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочинів не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про застосування тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою необхідно чітко зазначати у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України»).
Обставини, щодо незменшення ризиків або існування нових, які не були враховані судом першої інстанції під час винесення вказаної ухвали прокурором не зазначено.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при визначенні виду запобіжного заходу, крім наявності ризиків у кримінальному провадженні, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі дані щодо особи обвинуваченого.
Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.189, ч.1 ст.162, ч.2 ст.353 КК України, серед яких є особливо тяжкий злочин та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, раніше не судимий, має постійне місце проживання в м.Харкові, вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, просив пробачення у потерпілих, співпрацював зі слідством, страждає на ряд тяжких захворювань, утримувався в слідчому ізоляторі Чеської Республіки з 08.02.2016 року по 22.02.2020 року у зв*язку з ексатрадицією в даному кримінальному провадженні, в ІТТ №1 ГУНП в Харківській області з 23.02.2020 року по 26.02.2020 року, в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» перебуває з 26.02.2020 року, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, що є понад 8 років та має бути враховане судом при призначенні покарання. Вказане значно знижує ризик переховування від суду. Даних щодо порушення обвинуваченим ухвали суду про застосування відносно нього запобіжного заходу чи незаконного перетину кордону України ОСОБА_9 , матеріали справи не містять.

Згідно з ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про доведеність прокурором обставин, які б свідчили про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам у кримінальному провадженні та необхідність продовження ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на викладені обставини у сукупності, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого обов`язків: прибувати до суду; не відлучатися із Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, співучасниками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю - в повній мірі відповідатиме меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у ч.1 ст.177 КПК України.
З огляду на недоведеність прокурором обставин, передбачених п.1 ч.3 ст.199 КПК України, необхідності у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає.
За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ч.1 ст.407 КПК України.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою скасувати, а ОСОБА_9 з-під варти звільнити в порядку ч.3 ст.202 КПК України.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , 1985 р.н., запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Визначити строк дії ухвали до 23 серпня 2020 року.

Виконання даної ухвали покласти на Державну установу виконання покарань, де утримується ОСОБА_9 та начальника Московського ВП ГУНПУ в Харківській області.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді