Київський апеляційний суд
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києвіпровадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Голови СБ України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року було повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність Голови СБ України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Судове рішення мотивовано тим, що до скарги не долучені копії квитанції про направлення заяви на адресу СБУ України чи копії зворотного повідомлення про вручення конверту із заявою уповноваженій особі СБ України або докази подачі такої заяви електронною поштою чи безпосередньо до приймальні СБ України, тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили, що ОСОБА_5 являється в розумінні ст. 60 КПК України заявником та має право звернутись до слідчого судді з відповідною скаргою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу. Визнати бездіяльність СБУ незаконною та зобов`язати голову СБУ зареєструвати заяву ОСОБА_5 в ЄРДР за ч. 2 ст. 189 КК України, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 442 КК України стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

При цьому апелянт посилається на безпідставність обґрунтування ухвали слідчого судді та вказує, що чинним КПК не встановлює вимог до скарги, як і не встановлено обов`язку подачі разом із нею доказів щодо отримання повідомлення про злочин правоохоронним органом.

Оскаржувана ухвала, на думку апелянта, не містить жодних підстав повернення скарги, визначених п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, а отже суперечить та не відповідає вимогам вказаного закону.
Також апелянт посилається на відповідь ГСУ СБУ за № 6/Н-517-сг/38 від 09.04.2020 року, згідно з якою у його заяві відсутні відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушення, досудове розслідування яких здійснюють слідчі органів безпеки.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Повертаючи скаргу ОСОБА_8 , слідчий суддя послався на те, що до неї не було приєднано доказів того, що ОСОБА_8 звертався до СБ України із заявою про вчинення кримінального правопорушення і на цій підставі зробив висновок про те, що ОСОБА_8 не може бути заявником в розумінні ст. 60 КПК України.
Такий висновок, викладений в ухвалі слідчого судді, на думку колегії суддів, є хибним, оскільки статус заявника визначається подією подачі до відповідного органу заяви про вчинене кримінальне правопорушення, а не наявністю чи відсутністю доказів на підтвердження факту звернення з такою заявою.
У скарзі до суду ОСОБА_8 зазначив, що його скарга про злочин отримана СБУ 07 квітня 2020 року.
Про подачу ОСОБА_8 заяви про вчинене кримінальне правопорушення свідчить відповідь Головного слідчого управління Служби безпеки України від 09 квітня 2020 року за № 6/Н-517-сг/38 на заяву ОСОБА_5 від 27 березня 2020 року, приєднана до апеляційної скарги.
У разі сумніву у тому, що ОСОБА_8 звертався до СБ України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка, за твердженням скаржника, була отримана СБУ 07 квітня 2020 року, слідчий суддя не був позбавлений можливості перевірити таке твердження.
Проте повернення скарги лише з тієї підстави, що до неї не долучені копії документів щодо факту звернення не можна вважати правильним.
Отже, у слідчого судді не було підстав ухвалювати рішення про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Голови СБ України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, з тієї підстави, що скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу, а тому ухвала слідчого судді має бути скасована.

Разом з тим, колегія суддів позбавлена можливості розглядати інші прохання, викладені у в апеляції ОСОБА_5 щодо визнання незаконною бездіяльності службових осіб СБ України та зобов`язання їх вчинити певні дії, оскільки вказані питання перебувають у компетенції слідчого судді і підлягають вирішенню слідчим суддею при новому судовому розгляді.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Голови СБ України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-сс/824/2596/2020
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1