Єдиний унікальний номер 185/800/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002395 від 12.12.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Павлоград, Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною вищою освітою, тимчасово непрацюючої, одруженої, маючої на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , з метою отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, 24.10.2018 року з письмовою заявою звернулась до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради за адресою: м. Павлоград, вул. Центральна, 47. Перед складанням заяви ОСОБА_3 було роз`яснено, що відповідно до абзацу другого п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, не надається у випадку наявності у особи чи будь-кого з членів її сім`ї у власності житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваженні, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Крім того, ОСОБА_3 ознайомлена про обов`язкове повідомлення протягом трьох днів Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. ОСОБА_3 , 24.10.2018 року, у денний час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись в приміщенні Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради за адресою: м. Павлоград, вул. Центральна, 47, достовірно знаючи про те, що при написанні заяви про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, вказала про відсутність у неї та членів сім`ї у володінні (власності) житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Розглянувши заяву ОСОБА_3 , Управлінням соціального захисту населення Павлоградської міської ради щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, була призначена ОСОБА_3 з 24.10.2018 року по 23.04.2019 року. 22.11.2018 року чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб з яким 05 жовтня 1991 року зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, 22.11.2018 придбав у власність об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу, нотаріальні серія та номер: 363, виданий 22.11.2018), про що ОСОБА_3 у триденний термін не повідомила Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, продовжуючи незаконно отримувати щомісячну адресну допомогу.

За період часу з грудня 2018 року по квітень 2019 Управлінням соціального захисту населення Павлоградської міської Ради через казначейський рахунок ОСОБА_3 було перераховано неправомірно адресної допомоги на загальну суму 4 766,67 гривень, що встановлено перевіркою Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що вона не має права на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, у випадку наявності у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, знаючи про те, що її чоловікові ОСОБА_5 , на праві власності належить об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (договір купівлі - продажу, нотаріальні серія та номер: 363, виданий 22.11.2018), навмисно, в порушення абзацу другого п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, в триденний термін не повідомила Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про наявність вказаного об`єкту житлової нерухомості за вищевказаною адресою, та тим самим, за період часу з грудня 2018 року по квітень 2019 року, шляхом обману незаконно отримала адресну допомогу в розмірі 4 766,67 гривень, чим завдала збиток державі в особі Управління соціального захисту населення Павлоградської міської Ради на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі, та суду пояснила, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, вона повністю згодна. Додала, що дійсно за період часу з грудня 2018 року по квітень 2019 року вона отримувала виплати з Управління соціального захисту населення Павлоградської міської Ради, шляхом обману, не повідомивши про наявність у чоловіка об`єкту житлової нерухомості у м. Павлограді. У скоєному вона щиро кається.

Допитавши обвинувачену, суд вважає, що вона винна у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Її дії кваліфікуються за ч.1 ст. 190 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченої у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

Обвинувачена вчинила злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, раніше не судима, не працює, одружена, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, одружена, має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнала у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що злочин, який вона вчинила, відноситься до злочину невеликої тяжкості, тяжких наслідків не настало, вину визнала у повному обсязі, тому суд вважає, що її виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого вона не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, та попередження вчинення нею злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

В рамках даного кримінального провадження експертизи не проводились.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсуті.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсуті.

В рамках даного кримінального провадження експертизи не проводились.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .