Справа № 751/8826/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/190/20
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ЧВК 44 ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про її про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :

Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2015 року ОСОБА_9 була засуджена за ч. 2 ст. 317, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке їй належить на праві приватної власності.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року визнано ОСОБА_9 засудженою за ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

28 листопада 2019 року засуджена ОСОБА_9 звернулася до районного суду з клопотанням про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

Таке рішення суду мотивоване тим, що відбуття встановленої законом частини строку покарання не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а викладені в характеристиці і висновку до неї обставини не дають підстав для такого звільнення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 просить ухвалу суду с касувати та ухвалити нову, якою клопотання засудженої ОСОБА_9 про її умовно-дострокове звільнення задовольнити, застосувати до неї ст.. 81 КК України та звільнити її умовно-достроково від відбування призначеного покарання на невідбутий строк покарання. Вважає ухвалу суду необґрунтованою з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що станом на 18.12.2019 року засуджена відбула встановлений ч. 3 ст. 81 КК України строк покарання для застосування умовно-дострокового звільнення, тобто понад 2/3 строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину. Зазначає, що засуджена є інвалідом 2 групи, тому вона не працевлаштовувалась. Проте, засуджена приймає участь у роботі самодіяльних організацій, є керівником секції прикладної творчості, приймає участь у поліпшенні житлово-побутових умов, здійснює розпис стін відділення, та із своїми роботами брала участь у міжнародному конкурсі Без кордонів, нагороджена міжнародним дипломом. Також залучена до програми диференційованого виховного впливу Духовне відродження, Творчість, Освіта, відвідує богослужіння та інші релігійні заходи, навчається у вечірній змінній школі при установі, реалізована програма Подолання наркотичної залежності. Переконаний, що є всі підстави вважати, що засуджена своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, до кінця строку відбування покарання залишилося 1 рік 6 місяців 25 днів, а тому до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, засуджена ОСОБА_9 просить переглянути її особову справу, врахувати всі обставини та звільнити її умовно-достроково згідно ст. 81 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з вересня 2017 року по грудень 2019 року вона не мала ніяких порушень режиму утримання, проте судом це залишено поза увагою. Виражає незгоду з поданою характеристикою установи ЧВК-44, адже вона є інвалідом 2 групи, а також має ряд інших тяжких захворювань, а тому не має можливості працювати на виробництві, проте, прагне бути корисною та надавати будь-яку допомогу. Зазначає, що активно приймає участь у культурно-масових заходах, є керівником гуртку художнього розпису відділення, має заохочувальні дипломи з міжнародних творчих змагань.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_9 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та мотивувала її доводами з вищевказаних підстав, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, думку представника колонії, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК, суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженої, її поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу він в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженої від покарання.

Розглядаючи клопотання, суд, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду, зваживши при цьому на те, що засуджена хоча і відбула встановлену законом частину строку покарання, проте своєю поведінкою за весь час відбування покарання не довела своє виправлення, те, що поведінка засудженої не є сумлінною, має стягнення, не зняти та не погашене у встановленому законом порядку, має п`яту судимість, вже була звільнена умовно-достроково, застосовувався іспитовий строк при звільненні від покарання з випробуванням, але засуджена знехтувала довірою держави, не зробила належних та правильних висновків для себе та знову скоїла тяжкий злочин, тому у адміністрації установи немає впевненості в подальшій правослухняній поведінці засудженої, а тому вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

При дослідженні матеріалів судової та особової справ засудженої колегія суддів встановила, що вона вже вп`яте засуджена за скоєння умисних злочинів (а.о.с. 21), вже звільнялась від покарання з іспитовим строком, раніше до неї застосовувалось умовно-дострокове звільнення, засуджена заохочень не мала, має два стягнення від 25.10.2016 та 20.07.2017 року (а.о.с. 180) а також востаннє 17.12.2019 р. їй оголошено попередження за порушення правил внутрішнього розпорядку (а.о.с. 176-177). Вказане свідчить, що ОСОБА_9 за час відбування покарання своєю поведінкою та обраним способом життя, що полягає у вчинені злочинів через незначний проміжок часу після звільнення, не довела свого виправлення і перевиховання, з позитивної сторони себе не зарекомендувала, що підтверджується характеристикою, виданою адміністрацією ЧВК-44.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції відсутні. Поведінка засудженої не свідчить про те, що вона твердо стала на шлях виправлення і може бути звільненою від відбування покарання умовно-достроково.

У відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню окремім випадків, передбачених КПК України.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. В даному випадку справа, заведена за клопотанням ОСОБА_9 про умовно-дострокове її звільнення від покарання відноситься до справ в порядку виконання вироку і не являється кримінальним провадженням. Тому дана ухвала апеляційного суду не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Цей висновок колегія суддів обґрунтовує, окрім іншого, п. 32 Правових позицій судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2015 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2019 про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4