Категорія:ч.2 ст.309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, водія ТзОВ «АС ОРТ», раніше не судимого,
засуджено:

- за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік із покладенням на нього обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 3140 (три тисячі сто сорок) гривень 20 коп.
Накладений ухвалою слідчого судді від 20 травня 2019 року арешт на майно: два поліетиленових пакети із невідомою порошкоподібною речовиною, які вилучено та поміщено до спецпакету № 7073459; прозорий пакет із подрібненою речовиною білого кольору; прозорий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору; прозорий пакет із вмістом пакетиків із подрібненою речовиною білого кольору у кількості 6 шт; полімерний пакет із вмістом пакетиків із речовиною невідомого походження у кількості 5 шт; поліетиленовий пакет із речовиною невідомого походження, які поміщено до спецпакету № 7073460; виявлений згорток поліетиленового пакету із вмістом порошкоподібної речовини невідомого походження, який поміщено до спецпакету № 7073461, скасовано.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місця та часу він, діючи умисно, без мети збуту, для власного вживання, незаконно придбав сімнадцять полімерних пакетиків з психотропною речовиною амфетамін, які, зберігаючи при собі, переніс у підвальне приміщення, що у АДРЕСА_2 , де п`ятнадцять пакетиків продовжував незаконно зберігати без мети збуту при собі, а два пакетики на тумбочці, що у підвальному приміщенні, до моменту їх виявлення працівниками патрульної поліції близько 23 год. 25 хв. 15.05.2019. В подальшому ОСОБА_7 викинув п`ятнадцять полімерних пакетиків з психотропною речовиною на підлогу підвального приміщення, звідки о 00 год. 16 хв. 16.05.2019 під час проведення огляду місця події їх було вилучено працівниками поліції. Крім того, під час огляду місця події працівниками поліції вилучено два полімерні пакетики з психотропною речовиною, які знаходилися на тумбочці підвального приміщення та які ОСОБА_7 незаконно зберігав без мети збуту.
Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 263 від 13.06.2019 надані на дослідження порошкоподібні речовини в сімнадцяти полімерних пакетиках, які було вилучено під час огляду місця події від 16.05.2019, містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою (в перерахунку на амфетамін основу) 2.0076 г., що відповідно до таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, становить великий розмір, яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, захисник оскаржує вирок суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, офіційно працевлаштований, має посередню характеристику, а також те, що відсутня шкода, заподіяна злочином. Зауважує, що до моменту вручення обвинуваченому підозри він проходив курс амбулаторного лікування у КП «Волинський обласний наркологічний диспансер» з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів (амфетаміну), зловживання зі шкідливими наслідками» з 05.07.2019 до 15.07.2019. Враховуючи вищенаведені пом`якшуючі покарання обставини, просить суд скасувати вирок місцевого суду, визнати його підзахисного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та застосувати до ОСОБА_7 ст.69 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію у повному обсязі та просили її задовольнити і призначити покарання у виді штрафу, прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Згідно з положеннями ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Доводи сторони захисту про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який за ступенем тяжкості належить до категорії середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.
Місцевим судом взято до уваги, що обвинувачений вину визнав повністю та активно сприяв розкриттю злочину.
Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце проживання та офіційно працевлаштований.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого посилається на те, що його підзахисний проходив курс лікування у наркодиспансері.
Cуд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що місцевим судом при призначенні покарання враховано, що ОСОБА_7 проходив курс амбулаторного лікування у КП «Волинський обласний наркологічний диспансер» з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів (амфетаміну), зловживання зі шкідливими наслідками» з 05.07.2019 до 15.07.2019.
Хоча наведені в апеляції сторони захисту обставини, а саме те, що обвинувачений є особою молодого віку, до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, має посередню характеристику, відсутня заподіяна злочином шкода, і мають місце, однак, на переконання суду апеляційної інстанції, не можуть слугувати підставою для призначення ОСОБА_7 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.309 КК України, у виді штрафу на підставі ст.69 КК України.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано та вмотивовано застосував до обвинуваченого ст.75 КК України, тобто інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначене ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд вважає таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчиненню ним нових злочинів, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника.
Також апеляційний суд звертає увагу на той факт, що рішенням місцевого суду обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, а захисник в поданій апеляційній скарзі просить призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, тобто реальну міру покарання, що на думку суду апеляційної інстанції, є порушенням правового становища обвинуваченого.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді