ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/20/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1980/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повернуто прокурору.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що в обвинувальному акті не сформульовано повного викладу фактичних обставин справи, не зазначений час нанесення тілесних ушкоджень, не вказана форма вини, спосіб та мотив вчинення злочину.

Крім того в обвинувальному акті вказано про одне тілесне ушкодження, проте такий виклад фактичних обставин справи суперечить іншій частині обвинувального акту, де йдеться вже про чисельні тілесні ушкодження.

Також, суд зазначає, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про роз`яснення потерпілому та його законному представнику їх прав, а обвинувальний акт взагалі не відповідає статусу офіційного документа, оскільки не скріплений відтиском печатки.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі.

Зазначає, що в обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 складений відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України з викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, кваліфікацією злочину та формулюванням обвинувачення та перешкоди для його призначення в суді відсутні.

Так, на думку прокурора, посилання суду першої інстанції на недоліки обвинувального акту є передчасним та незаконним, оскільки обвинувальний акт має всі необхідні дані у відповідності до положень ст. 291 КПК України.
Посилається на те, що обвинувальний акт в суді прокурором не оголошувався, його суть не роз`яснювалась, проте суд фактично вже розпочав судовий розгляд, надав оцінку фактичним обставинам.
Крім того, суд не врахував позицію сторони обвинувачення, які просили призначити обвинувальний акт до розгляду. Обвинувачений та його захисник також заявляли клопотання про призначення справи до судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, ,обвинуваченого та його захисника які підтримали подану апеляційну скаргу, думку дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291 КПК України: зокрема, не містить анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору виходив зокрема з того, що в обвинувальному акті не сформульовано повного викладу фактичних обставин справи, не зазначений час нанесення тілесних ушкоджень, не вказана форма вини, спосіб та мотив вчинення злочину.

В той же час, в силу ст. ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення.

Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.

При цьому, якщо суд дійде до висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи це діяння не містить складу злочину, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація дій особи неможлива, виходячи з меж судового розгляду, або не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.

Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого провадження, тому висновки суду щодо наявності або відсутності певних кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину чи достатності фактичних обставин для складу злочину, на даному етапі є передчасними.

В той же час суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з об`ємом обвинувачення, наявності ознак складу злочину, зокрема об`єктивної сторони.

Посилання суду на відсутність у обвинувальному акті відтиску печатки не приймаються колегією суддів, оскільки положеннями ст. 291 КПК України передбачені вимоги до обвинувального акту, зокрема щодо його форми та процесуального суб`єкта, який уповноважений складати та затверджувати обвинувальний акт.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на аркушах справи 3-9 міститься обвинувальний акт складений слідчим СВ Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 та затверджений і погоджений прокурором Вовчанського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , про що у обвинувальному акті вбачається підпис вказаних посадових осіб.

Будь-яких сумнівів у автентичності підписів слідчого та прокурора у колегії суддів немає. Відсутні такі відомості і у оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

Крім того зі змісту обвинувального акту вбачається, що прокурором повністю дотриманні вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, так як обвинувальний акт містить чітку його структуру, а саме формулювання обвинувачення (арк. 4 -5 провадження), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недотримання прокурором в цій частині вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.

Таким чином обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підстав для його повернення прокурору, колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції, законний представник потерпілого ОСОБА_11 повідомляла, що не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого, оскільки обвинувачений наносив чисельні удари у життєво важливі органи її сину, а саме в голову.

Таким чином, на думку ОСОБА_11 , такі дії обвинуваченого належить кваліфікувати як замах на вбивство.

Колегія суддів вказує, що в разі, якщо за результатами судового розгляду, суд дійде до висновку про наявність в діях обвинуваченого іншого складу кримінального правопорушення, зокрема більш тяжкого, то в такому випадку то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.

При цьому колегія суддів, без дослідження судом першої інстанції доказів у справі, позбавлена можливості надавати оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого органами досудового розслідування, проте суд апеляційної інстанції звертає увагу на необхідність дотримання судом першої інстанції вимог КПК України в частині встановлення обставин справи безпосередньо під час судового розгляду у відповідності до вимог КПК України, зокрема положень ст. 91 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави, на які посилається суд першої інстанції при поверненні обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому доводи апеляційної скарги про безпідставність повернення обвинувального акта прокурору є слушними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -