Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2260/14-к
Провадження № 1-кп/596/1/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого-

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин кримінальне провадження №0000422 від 19 вересня 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єлізовий, Єлизовського району, Камчатської області Російської Федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого:

29 березня 2011 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання за вказаним вироком частково приєднано 5 місяців позбавлення волі за вироком апеляційного суду Тернопільської області від 26 липня 2006 року і остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді трьох років п`яти місяців позбавлення волі. 02 серпня 2013 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання;

24 квітня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.3 ст.186, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 29 березня 2011 року був засуджений Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання за вказаним вироком частково приєднано 5 місяців позбавлення волі за вироком апеляційного суду Тернопільської області від 26 липня 2006 року і остаточно за сукупністю вироків призначено обвинуваченому покарання у виді трьох років п`яти місяців позбавлення волі. 02 серпня 2013 року останній звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання.

Згідно ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2013 року обвинуваченому ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд органів внутрішніх справ після звільнення з місць позбавлення волі строком на 2 роки із застосуванням обмежень, передбачених ст.3 п. «б», ст..ст.5, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» зокрема: заборона виходу з будинку (квартири) з 22 години до 06 години; заборона перебування у місцях району(міста), де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив не залежно від мети відвідування; заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста); реєстрація в міліції три рази на місяць.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомлений з вищевказаною ухвалою суду, діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушуючи встановлені судом обмеження, без поважних причин і повідомлення керівника територіального ОВС (Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області), самовільно без сповіщення про це відповідальних працівників правоохоронних органів та без відповідного їх дозволу, залишив своє місце проживання, що за адресою АДРЕСА_2 та на реєстрацію до територіального ОВС не з`явився.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Показав, що дійсно в зазначений в обвинувальному акті час, місці, у вказаний спосіб він самовільне залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, встановленого відносно нього 19 липня 2013 року Сихівським районним судом м. Львова.

Просив суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ним не оспорюються у даному кримінальному провадженні. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин, позиція його добровільна і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, які надійшли на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, з якими обвинувачений ознайомився після закінчення досудового розслідування і повністю визнав їх у судовому засіданні, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння та вважає їх об`єктивними та достовірними, відмовившись від їх дослідження під час судового провадження.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази необхідно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що обвинуваченим не оспорюються доведеність його вини та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування за ст.395 КК України кваліфіковані вірно.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доведеність вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке кваліфіковано за ст.395 КК України, оскільки він вчинив самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він повністю визнав свою вину.

Обставин, передбачених ст.67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує особу винного, зокрема, те що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем відбуття покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зазначеної обставини, особи винного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а саме, покарання в виді арешту, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до нього вимог ст.ст. 69, 75 КК України немає, тому слід призначити обвинуваченому покарання у виді арешту.

Водночас, встановлено, що ОСОБА_5 24 квітня 2018 року був засудженим Дніпровським районним судом м.Києва за ч.3 ст.186, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі, які почав відбувати 26 січня 2018 року.
Як було встановлено в судовому засіданні даний злочин ОСОБА_5 був вчинений до постановлення попереднього вироку від 24 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м.Києва, а тому, суд вважає за необхідність застосувати ч.4 ст.70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 24 квітня 2018 року, в порядку п.1 ч.1 ст.72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року і остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, в порядку п.1 ч.1 ст.72 КК України.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з 26 січня 2018 року.

Вирок може бути оскаржений в Тернопільський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

В порядку, визначеному ч.7 ст.376 КПК України вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1