Справа № 344/3862/20
Провадження № 1-кс/344/1596/20
У Х В А Л А
05 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

13/03/2020 скаржник подала скаргу на дії слідчого, якою просила: скасувати постанову від 26/02/2020 про закриття кримінального провадження за №0005196 від 18/12/2017; задовольнити скаргу від 21/02/2020 на дії (бездіяльність) слідчого щодо проведення почеркознавчої експертизи та допиту в якості свідків. 07.04.2020 року скаржник подала скаргу на дії слідчого, якою просила: скасувати постанову від 26/02/2020 про закриття кримінального провадження за №0005196 від 18/12/2017.

07/04/2020 ухвалою суду матеріали скарг об`єднано в одне провадження.

Скарги мотивовано тим, що в провадженні СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження за №0005196, внесене до ЄРДР від 18.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Скаржник є потерпілою та з метою реалізації передбачених процесуальним законодавством прав, нею ініційовано проведення слідчих дій через подання слідчому клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст.220 КПК України. До СВ ГУНП м.Івано-Франківська ОСОБА_3 було подано: клопотання про залучення експерта для проведення почеркознавчої експертизи від 12.11.2018 року за №Л-89; клопотання про допит свідків по справі від 23.01.2019 №Л-5; заяви щодо розбиття та пошкодження родиною ОСОБА_5 земельної ділянки та дачного будинку. Слідчим не оформлено рішень щодо розгляду вказаних заяв та клопотань в встановленому процесуальним законодавством порядку. Вказане кримінальне провадження було неодноразово закрито постановою слідчої, що здійснює досудове розслідування, з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, які в подальшому було скасовано ухвалами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. 26/02/2020 постановою слідчого кримінальне провадження повторно закрито за відсутністю складу злочину. Вказала, що постанову винесено слідчою, яка не здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 , оскільки скаржнику відділом, що досудове розслідування здійснювала слідча ОСОБА_6 , скаржника не повідомлено про прийняття кримінального провадження до провадження слідчої, якою винесено постанову. Органом досудового розслідування не вчинено передбачених процесуальним законом слідчих дій, не надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення, не здобуто необхідних та належних доказів, які б спростували чи підтвердили вчинення кримінального правопорушення, не допитано всіх осіб, пояснення яких мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, таким чином відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження, тому просила скасувати постанову від 26/02/2020 про закриття кримінального провадження та задовольнити скаргу від 21/02/2020 на дії (бездіяльність) слідчого щодо проведення почеркознавчої експертизи та допиту в якості свідків.

Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримала з підстав, що в них зазначені, надала пояснення про те, що є потерпілою в кримінальному провадженні, кримінальне провадження відкрито в 2018 році, органом досудового розслідування не повідомлено потерпілу, що матеріали кримінального провадження передано від слідчого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , слідством не здійснено слідчі дії, передбачені процесуальним законом, не надано потерпілій матеріали справи для ознайомлення, не розглянуто подані клопотання про проведення експертиз та допит свідків, відсутні постанови про відмову в задоволенні клопотань, висновок про закриття кримінального провадження є передчасним, органом досудового розслідування не проведено допит голови дачного кооперативу.

Слідча в судовому засіданні в задоволенні скарги просила відмовити, надала пояснення про те, що матеріали кримінального провадження не було передано, слідчою змінено прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », вказала, що допит директора садівничого товариства проведено, після перевірки площі земельної ділянки встановлено, що фактична площа земельної ділянки потерпілої є більшою ніж була їй передана, орган досудового розслідування звертався з клопотаннями про надання тимчасового доступу до речей та документів, ухвалами суду було відмовлено, відповідно неможливо провести експертизу, також експертизу неможливо провести в зв`язку з тим, що для її проведення необхідні вільні взірці підписів за 2013 рік, що не можливо здійснити, оскільки під час допиту директором товариства повідомлено, що документи зберігаються не більше 5 років, та на даний час є знищеними.

12/11/2018 ОСОБА_3 подано клопотання про залучення експерта для проведення почеркознавчої експертизи, за змістом якого потерпіла просила для вирішення експертам поставити запитання: «чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 у Плані земельної ділянки та Акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, які містяться у Технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості гр. ОСОБА_10 за 2013 рік, ОСОБА_3 чи іншою особою?».

09/08/2019 зазначене клопотання подано повторно потерпілою.

09/08/2019 потерпілою подано клопотання про допит свідків: ОСОБА_11 , голови садівчиного товариства «Бистриця Надвірнянська» м. Івано-Франківськ, вул. Хоткевича,77; ОСОБА_12 , заступника директора ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»; ОСОБА_13 , голову ліквідаційної комісії Державної інспекції сільського господарства.

29/06/2019 слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження, в зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

24/07/2019 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області вказану постанову скасовано.

26/02/2020 слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, в зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

В п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України вказано, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Доказу самостійного скасування оскаржуваної постанови суду не надано.

В п. 3 ст. 110 КПК України вказано, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора в тому числі складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

В постанові слідчого не вказано на обставин, які є підставами для прийняття постанови, слідчими не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення оскаржуваних процесуальних рішень, слідчим не винесено процесуальних рішень з приводу клопотань та заяв потерпілої.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже доказування обставин, що спростовують пояснення скаржника та його правову оцінку фактичних обставин законом безпосередньо покладено на правоохоронний орган, який ухвалив відповідну постанову.

Так, ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справіТанрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Кримінальне провадження закрито слідчою з підстави, відсутності складу злочину, доказів здійснення слідчих дій і встановлення правових підстав для закриття кримінального провадження суду не надано.

Таким чином скарги в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження обґрунтовані належними правовими підставами.

З приводу вирішення клопотань про проведення експертизи та проведення слідчих дій.

Згідно з ст. 40 КПК України передбачено повноваження слідчого при здійсненні досудового розслідування, що належить до його компетенції, яка реалізується ним дискреційно з правових підстав та у порядку, що визначені процесуальним законом. Також, згідно процесуального закону допит здійснений на стадії досудового розслідування не приймається в якості доказу на стадії судового провадження.

Отже визначені права належить органу досудового розслідування безпосередньо та реалізується ним самостійно, дискреційно.

У свою чергу особа, яка звернулась зі скаргою має право надати суду докази неправомірності дій, рішень та бездіяльності органу досудового розслідування. Само по собі непогодження і не визнання рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування не вказує на їх неправомірність.

Таким чином скаргу в цій частині не обґрунтовано належними правовими підставами.

Згідно з ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно з ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: встановлення причин смерті; встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Таким чином кримінально-процесуальним законодавством передбачений виключний перелік підстав, за яких проведення експертизи є обов`язковим. У свою чергу скаржником не наведено доводів в підтвердження жодної з відповідних підстав.

В ст. 101 КПК України вказано, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

В свою чергу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 243 КПК України сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Отже свої права відповідного виду учасник здійснює самостійно, а не у спосіб перекладення їх на інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обов`язок доказування обставин, що складають предмет судового розгляду законом покладено на відповідну заінтересовану сторону.

Таким чином скарга позбавлена правових підстав, в зазначеній частині.

В ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживання правами, передбаченими в конвенції.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Порушення принципу змагальності та диспозитивності кримінального провадження, затягування досудового розслідування необґрунтованими клопотаннями та скаргами не гарантовано скаржнику національним законом та міжнародно-правовими зобов`язаннями України, а тому не забезпечуються судом.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
скарги задовольнити частково;

скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 26.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0005196 від 18/12/2017 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1