Справа № 133/733/20
Провадження №11-кп/801/717/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000047 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.05.2020, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволено клопотання прокурора про продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 02.07.2020.
встановив:
В судовому засіданні при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Козятинським міськрайонним судом Вінницької області розглядалось питання про продовження їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд визнав, що зібрано достатньо доказів, які свідчать про продовження існування ризиків, що дають достатні підстави до продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченої, в своїй апеляційній скарзі, просила скасувати ухвалу суду, як незаконну та постановити нову, якою відмовити прокурору в продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків для застосування найсуворішого запобіжного заходу, особу обвинуваченої, відсутність достатніх доказів для обґрунтованої підозри її підзахисної та просила задовільнити клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах обвинуваченої та її адвоката, які підтримали доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про її необґрунтованість; дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування чи продовження дії запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинуваченого та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи обвинуваченого має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Місцевим судом було вірно враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років із конфіскацією майна. Щодо незнайомої їй раніше особи. ОСОБА_7 ніде не працює, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, не одружена та не пов`язана стійкими соціальними зв`язками, що може спонукати обвинувачену до втечі, намагання уникнути покарання або незаконно впливати на потерпілого, свідків, які підлягають виклику до суду та ще не допитані в судовому засіданні у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено та остаточне рішення не винесено, місцевий суд вірно дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження.

Як було встановлено, доказів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченої під вартою, в тому числі й за станом здоров`я, суду надано не було, оскільки ті захворювання, на які посилається адвокат не є підставою для неможливості перебування ОСОБА_7 під вартою, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційної скарги не беруться до уваги.

Також, суд не бере до уваги посилання на наявність місця проживання та сім`ї у обвинуваченої, оскільки дочка обвинуваченої проживає із її матір`ю, сама ОСОБА_7 не проживає разом з ними, що підтверджується складеними на неї адміністративними протоколами за вчинення різних правопорушень, що вчинялися у Львові та Києві, далеко від місця проживання обвинуваченої, де вона фактично не проживає, а обставини на які посилається сторона захисту не втримали обвинувачену від вчинення діянь в яких вона звинувачується.

Судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченій місцевий суд визнав за необхідне продовжити, за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою, суду не надано переконливих доказів, які б могли свідчити, про те, що обвинувачена у разі перебування на волі буде виконувати свої процесуальні обов`язки.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для продовження тримання заявника під вартою.

Відповідно до практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така обставина у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали ОСОБА_7 перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Суд при розгляді апеляції не виявив таких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які би давали підстави до скасування судового рішення.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.05.2020 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 строком до 02.07.2020 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3