Справа № 359/2718/20
Провадження № 1кс/359/779/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 квітня 2020 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , та його захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні №0000776, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нікішине Шахтарського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, згідно ст. 89 КК України не маючого судимості, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого,
підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 звернувся із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором, в якому просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно клопотання, 02.04.2020 приблизно о 22 год. 25 хв. поліцейський сектору реагування патрульної поліції №1 Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області (далі по тексту працівник поліції) ОСОБА_7 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції №2 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , будучи одягнуті в формений одяг працівників поліції, прибули на службовому автомобілі національної поліції марки «Renault DOKKER», номерний знак НОМЕР_1 , до магазину «Гурман», який розташований за адресою: вул. Паркова, 5, с. Вороньків Бориспільського району Київської області, де за попередньою інформацією відбувалась групова бійка.

Прибувши до зазначеної адреси працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпочали опитувати присутніх осіб з приводу вчинення групової бійки.

Під час з`ясування обставин правопорушення - бійки, працівник поліції ОСОБА_8 зайшов до магазину «Гурман» для усного опитування продавця, а працівник поліції ОСОБА_7 залишився на вулиці.

У цей час до працівника поліції ОСОБА_7 підійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння та спільно почали заважати працівнику поліції виконувати свої службові обов`язки з охорони громадського порядку, ображати його нецензурною лайкою та хапати за формений одяг, виказуючи висловлювання на його адресу з того приводу, що працівник поліції діє незаконно та має поїхати з цього місця.

На зазначені незаконні вимоги працівник поліції ОСОБА_10 виказав до ОСОБА_9 та ОСОБА_5 законну вимогу припинити вчиняти незаконні дії щодо працівника поліції, який з`ясовує обставини можливого правопорушення.

Саме в цей час з магазину «Гурман» вийшов працівник поліції ОСОБА_8 та побачивши, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 незаконно впливають на діяльність працівника поліції ОСОБА_7 , вимагаючи від нього залишити місце знаходження, підійшов до ОСОБА_9 та ОСОБА_5 і виказав на їх адресу законну вимогу припинити протиправні дії щодо працівника поліції ОСОБА_7 .

У цей час у ОСОБА_9 та ОСОБА_5 виник злочинний намір вчинити опір працівникам поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які виконували службові обов`язки з охорони громадського порядку. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел ОСОБА_9 вчиняючи опір працівнику правоохоронного органу ОСОБА_8 вдарив його в обличчя своєю головою. Після таких незаконних дій ОСОБА_8 почав припиняти протиправні дії ОСОБА_9 та намагався затримати останнього схопивши за одяг. Однак ОСОБА_9 не виконував законні вимоги ОСОБА_8 та не припиняючи протиправні дії, вчиняючи опір, із застосуванням сили звалив останнього на землю і не підкоряючись законним вимога працівника правоохоронного органу продовжив вчиняти активний фізичний спротив.

Підтримуючи протиправні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_5 підтримуючи незаконні дії останнього, діючи узгоджено та протиправно стосовно працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , долучився до вчинення опору законним діям ОСОБА_8 та розпочав наносити останньому удари кулаками обох рук по тулубу.

Крім цього, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб, вчинив насильство щодо працівника правоохоронного органу.

03.04.2020 відомості за фактом умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, органом досудового розслідування Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000776, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України.

03.04.2020 відомості за фактом опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, органом досудового розслідування Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000780, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 342 КК України.

03 квітня 2020 року о 00 годині 15 хвилин, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5

03 квітня 2020 року о 21 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України.

03 квітня 2020 року о 00 годині 15 хвилин, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_9

03 квітня 2020 року о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано:

-за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 342 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, вчинений за попередньою змовою групою осіб;

-за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, відмовившись надавати покази на підставі ст. 63 Конституції України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними зібраними у справі доказами:

- рапортом поліцейського СРПП №2 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 03.04.2020 в якому зазначено обставини вчинення відносно нього злочину;

- протоколом огляду місця події від 03.04.2020 відповідно до якого працівниками поліції оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення яке знаходиться по АДРЕСА_3 , де зафіксовано та вилучено пошкоджений жетон поліцейського ОСОБА_8 та медичну маску ОСОБА_8 зі слідами речовини бурого кольору;

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 03.04.2020 відповідно до яких останній повідомив, що 02.04.2020 близько 23 год. 00 хв. він разом з поліцейським ОСОБА_7 прибув на виклик в АДРЕСА_3 , де за попередньою інформацією від чергового відбувалася масова бійка. Після прибуття на місце події, до них підійшли двоє невідомих чоловіків, які почали чинити опір та нанесли йому тілесні ушкодження;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фотознімку ОСОБА_5 , як особу, яка чинила опір та нанесла йому тілесні ушкодження 02.04.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фотознімку ОСОБА_9 , як особу, яка чинила опір та нанесла йому тілесні ушкодження 02.04.2020;

- показаннями свідка ОСОБА_7 від 03.04.2020, відповідно до яких останній повідомив, що 02.04.2020 близько 23 год. 00 хв. він разом з поліцейським ОСОБА_8 прибув на виклик в АДРЕСА_3 , де за попередньою інформацією від чергового відбувалася масова бійка. Після прибуття на місце події, до них підійшли двоє невідомих чоловіків, які почали чинити опір та нанесли ОСОБА_8 тілесні ушкодження;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнав на фотознімку ОСОБА_5 , як особу, яка чинила опір та нанесла ОСОБА_8 тілесні ушкодження 02.04.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнав на фотознімку ОСОБА_9 , як особу, яка чинила опір та нанесла ОСОБА_8 тілесні ушкодження 02.04.2020;

- показаннями свідка ОСОБА_11 від 03.04.2020, відповідно до яких остання повідомила, що 02.04.2020 близько 23.00 год. вона перебувала по вулиці Парковій, 5 в с. Вороньків Бориспільського району Київської області, де бачила як двоє невідомих чоловіків, ображали нецензурною лайкою двох поліцейських та одному з них нанесли тілесні ушкодження;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнала на фотознімку ОСОБА_5 , як особу, яка чинила опір поліцейським, ображала працівників поліції нецензурною лайкою та нанесла поліцейському тілесні ушкодження 02.04.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнала на фотознімку ОСОБА_9 , як особу, яка чинила опір поліцейським, ображала працівників поліції нецензурною лайкою та нанесла поліцейському тілесні ушкодження 02.04.2020;

- показаннями свідка ОСОБА_12 від 03.04.2020, відповідно до яких останній повідомив, що 02.04.2020 близько 23.00 год. він перебував по вулиці Парковій, 5 в с. Вороньків Бориспільського району Київської області, де бачив як двоє невідомих чоловіків, ображали нецензурною лайкою двох поліцейських та одному з них нанесли тілесні ушкодження;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав на фотознімку ОСОБА_5 , як особу, яка чинила опір поліцейським, ображала працівників поліції нецензурною лайкою та нанесла поліцейському тілесні ушкодження 02.04.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав на фотознімку ОСОБА_9 , як особу, яка чинила опір поліцейським, ображала працівників поліції нецензурною лайкою та нанесла поліцейському тілесні ушкодження 02.04.2020;

- довідкою з Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування від 03.04.2020, відповідно до якої у ОСОБА_8 діагностовано забій м`яких тканин обличчя, забій грудної клітини злів, підозра на ЗЧМТ та струс головного мозку;

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, на даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У поданому клопотанні слідчий вважає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність вказаних ризиків, на думку слідчого, свідчать наступні факти, зокрема:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину невеликої тяжкості за який передбачено покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до двох років та у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Останній ніде не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, не одружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований на тимчасово окупованій території, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а відтак наявні всі підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 під острахом отримання реального покарання у виді позбавлення волі може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України, а тому щодо останнього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та перешкоджання ним розгляду кримінального провадження становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки розслідування кримінального провадження тільки розпочато, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків. В обґрунтування вказаного ризику слід зазначити те, що, підозрюваний ОСОБА_5 тимчасово проживає в одному населено пункті зі всіма свідками по даному кримінальному провадженню, а тому останній може здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб із застосуванням насильства, щоб останні змінили покази. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів відносно працівника поліції із застосуванням насильства, тобто злочинів проти авторитету органів державної влади, а тому є достатні підстави вважати, що останній може здійснювати незаконний вплив на потерпілого, щоб останній змінив покази, а відтак без застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може впливати на свідків та потерпілого.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування вказаного ризику слід зазначити те, що ОСОБА_5 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Зокрема ОСОБА_5 бав засуджений в 2012 році Дебальцевським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів проти авторитету органів державної влади, що свідчить про його ігнорування загальновизнаних правил поведінки в суспільстві. ОСОБА_13 судом неодноразово надавалася можливість стати на шлях виправлення, але останній цим не скористався та вчинив злочини відносно працівників поліції.

З урахуванням викладеного є всі достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити будь-яке інше кримінальне правопорушення, а тому відносно останнього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Виходячи з вище викладеного, відповідно до вимог ч. 1 ст.184 КПК України, орган досудового розслідування вважає за доведене під час досудового розслідування те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, та є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підставою застосування до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому умисних злочинів, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Положення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод» передбачає законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин.

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Не можливе і застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Ураховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення (із застосуванням насильства), яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_5 , до нього не можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, слідчий вважає, що у даному випадку до підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти їм.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили обрати по відношенню до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підозрюваний проти клопотання заперечував, просив не позбавляти його волі. Зазначив, що він не пам`ятає обставин, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Захисник підозрюваного проти клопотання заперечив, посилаючись зокрема на можливу необґрунтованість підозри та відсутність доказів про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Заслухавши позицію прокурора та слідчого, позицію підозрюваного та захисту, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, є всі підстави для обрання іншого запобіжного заходу у виді домашнього арешту з визначенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно доданих до клопотання матеріалів ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 345 КК України. Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення.
При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.
Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Згідно поданого клопотання, дії підозрюваного ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Однак, слідчий суддя звертає увагу на постанову Верховного Суду у справі № 688/1521/17 (провадження № 51-8618км18) від 11.07.2019 року, згідно якої колегія суддів зазначає, що у разі коли особою спочатку вчиняється менш суспільно небезпечне діяння, а потім більш суспільно небезпечне однорідне посягання і вчинене охоплюється єдиним умислом, це свідчить про розвиток суспільно небезпечної поведінки особи і вчинене підлягає кваліфікації як одиничне більш суспільно небезпечне кримінальне правопорушення. Реальна сукупність однорідних (менш суспільно небезпечного та більш суспільно небезпечного) кримінальних правопорушень має місце лиш тоді, коли щодо кожного з них існував відокремлений в часі умисел.

Тому, з встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження вбачається, що опір та насильство застосовані до представника правоохоронного органу були об`єднані єдиним умислом і вказані дії не були «розірвані у часі», тобто діями винного одночасно були вчинені різні види посягань на працівника правоохоронного органу, розвиток подій від опору та застосування насильства відбувались динамічно та практично одночасно. Отже опір та насильство, застосовані до працівника правоохоронного органу, що об`єднані єдиним умислом, утворює одне кримінально-карне діяння і не потребує додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 342 КК України, а тому дії ОСОБА_5 у даному випадку слід кваліфікувати лише за ч. 2 ст. 345 КК України, з урахуванням ч. 2 ст. 28 КК України.

Вищезазначена позиція Верховного Суду, на думку слідчого судді, дають додаткові обґрунтування щодо відсутності необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
На думку судді, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
У цьому зв`язку, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено показами останнього наданими у судовому засіданні згідно яких останній не пам`ятає обставин вчинення злочину, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, міцні соціальні зв`язки, згідно характеристики сільської ради за місце проживання характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, громадського порядку не порушує, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг до виконкому сільської ради не надходило, має на утриманні трьох малолітніх дітей, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
В цьому випадку, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід відмовити, та, вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-198, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном на два місяці з визначенням наступних обов`язків: не залишати тимчасового місця проживання в АДРЕСА_2 , в період часу з 20.00 год. до 08.00 год. наступного дня; повідомляти слідчого про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; стати на облік в центрі зайнятості населення за місцем проживання; вжити заходів для офіційного працевлаштування; з`являтись за викликом до слідчого в кримінальному провадження та прокурора або суду (слідчого судді); надати слідчому інформацію про номери телефонів засобів мобільного зв`язку, тощо.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Строк дії обов`язків для ОСОБА_5 , становить до 00.15 год. 02.06.2020 року.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а для підозрюваного з моменту отримання її копії.

Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 07.04.2020 року.
Слідчий суддя: ОСОБА_1