Справа №601/2438/19
Провадження № 1-кп/601/64/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 від 22 липня 2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2019 року близько 15 години водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Мercedes Benz Sprinter» д.н.з НОМЕР_1 , рухався автодорогою Т20-13 «Почаїв Зборів» зі сторони м. Почаїв в бік с. Залісці Зборівського району Тернопільської області. Під час руху водій ОСОБА_3 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги Закону України «Про дорожній рух» та пунктів 1.5 ч.1, 1.10 ( в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2,3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Під час руху на 0 км + 300м автодороги Т20- 13 «Почаїв Зборів», що неподалік м. Почаїв Кременецького району, водій ОСОБА_3 , рухаючись у напрямку с. Залісці Зборівського району Тернопільської області, в порушення вимог п.п.12.3, 12.6 (г), 14.2 (в), 14.6 (г) ПДР України, тобто перевищивши дозволену швидкість руху 90 км/год, на ділянці дороги із обмеженою оглядовістю де обгін заборонено, почав здійснювати маневр обгону попутного транспортного засобу, при цьому не переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та виявивши небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
В цей час у бік м. Почаєв, тобто на зустріч автомобілю «Мercedes Benz Sprinter» д.н.з НОМЕР_1 в межах своєї смуги рухався технічно справний до ДТП автомобіль «Mitsubishi Space Star» д.н.з. НОМЕР_2 із двома малолітніми пасажирами під керуванням ОСОБА_5 .. Унаслідок виїзду автомобіля «Мercedes Benz Sprinter» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 на зустрічну смугу, він створив своїми діями аварійну обстановку в якій позбавив інших учасників дорожнього руху, зокрема водія автомобіля «Mitsubishi Space Star» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 запобігти зіткненню та допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Space Star» д.н.з. НОМЕР_2 .
Унаслідок зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «Mitsubishi Space Star» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому тіла стегнової кістки у середній третині , а пасажир вказаного транспортного засобу, неповнолітня ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми, ЗЧМТ з субдуральним крововиливом лобно тім`яної частини головного мозку з права, що супроводжувалося забиттям головного мозку, зміщенням та компресією мозкових структур та «дрібним» крововиливом лобної частини зліва. Отримані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п.12.3, 12.6(г), 14,2 (в), 14.6 (г) ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав та повідомив, що з обставинами, які наведені в обвинувальному акті погоджується в повному обсязі. Також вказав на те, що рухався із швидкістю 100 км/год. Цивільний позов прокурора визнав частково, а саме в частині стягнення кошів за лікування потерпілих в Кременецькій районній комунальній лікарні в сумі 14292,61 гривень, пославшись на недоведеність прокурором позовних вимог в іншій частині. Цивільний позов потерпілих визнав частково, зокрема щодо стягнення в користь ОСОБА_8 в розмірі 60000 грн, в користь ОСОБА_9 40000 грн. Водночас повідомив про те, що відшкодував матеріальну шкоду на лікування. Просив не призначати додаткове покарання, оскільки не зможе заробляти гроші щоб утримувати сім`ю та відшкодувати шкоду.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила про те, що ДТП відбулося за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Обвинувачений відшкодував кошти на лікування. Однак її дочку в лікарні жодного разу не провідав і не цікавився станом здоров`я дитини. Вона та дочка терпіли фізичний біль, відбулись зміни у їхньому звичайному способі життя, надалі продовжують лікування, обоє отримали психологічний стрес. Дочці необхідне також ще одне хірургічне втручання. Потерпіла підтвердила факт відшкодування їй матеріальної шкоди обвинуваченим.
Заявила, що не наполягає на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання. При цьому наполягає на призначенні обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Потерпіла ОСОБА_6 дала пояснення аналогічні поясненням потерпілої ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, потерпілих, дослідженням доказів, що стосуються цивільного позову прокурора, характеризуючі дані обвинуваченого, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, особу винного, позицію потерпілих, а тому приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу у розмірі близькому до мінімального з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 притягується до відповідальності вперше, позитивно характеризується, пом`якшуючі його покарання обставини, до яких суд відносить визнання вини, часткове відшкодування шкоди, наявність на утриманні малолітніх дітей.
У кримінальному провадженні прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави в особі департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації кошти на лікування потерпілої ОСОБА_6 в комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради в сумі 11267.10 гривень та на користь держави в особі фінансового управління Кременецької районної державної адміністрації кошти на лікування потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в Кременецькій районній комунальній лікарні в сумі 14292,61 гривень, який слід вирішити наступним чином.
Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Таким чином, суд вважає, що цивільний позов з урахуванням підтверджуючих документів, а також часткового визнання його обвинуваченим підлягає до задоволення.
У кримінальному провадженні, також потерпілою ОСОБА_5 , яка також діє як законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на суму 197595,05 гривень.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Враховуючи вищенаведене, а також глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що цивільний позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 40 000 гривень моральної шкоди, в користь ОСОБА_6 70 000 гривень.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз вартість яких слід стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів.
В даному кримінальному провадженні накладено арешт на автомобіль марки «Мercedes Benz Sprinter» д.н.з НОМЕР_1 .
Враховуючи те, що ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.12.2019 року вжито заходів забезпечення цивільного позову ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , а тому на даний час відпала необхідність у вжитих заходах забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що арешт накладений згідно ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2019 року слід скасувати.
Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Додаткове покарання у вигляді позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік слід виконувати самостійно.
Цивільний позов цивільного позивача потерпілої ОСОБА_5 , яка також діє як законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 40 000 гривень моральної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 70 000 гривень моральної шкоди, завданої злочином.
В решті позову відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави в особі департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації кошти на лікування потерпілої ОСОБА_6 в комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради в сумі 11267.10 гривень та на користь держави в особі фінансового управління Кременецької районної державної адміністрації кошти на лікування потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в Кременецькій районній комунальній лікарні в сумі 14292,61 гривень.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати в сумі: 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) гривень 11 (вісім) копійок за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 4.6-317/19; 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 (дванадцять) копійок за проведення судово- автотехнічної експертизи № 4.6-318/19.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2019 року на автомобіль марки «Мercedes Benz Sprinter» д.н.з НОМЕР_1 - скасувати.
Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий