Справа № 359/3418/19
Провадження № 1-кп/359/156/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

під час судового засідання кримінального провадження №0000641 від 05.11.2018, з повною відео та аудіо фіксацією за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кулинічі Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 обґрунтовуючи наступним.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується, однак закінчити судовий розгляд кримінального провадження до цього часу не представляється можливим.
В той же час ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли та продовжують існувати і залишилася ймовірність за відсутності найсуворішого запобіжного заходу, що обвинувачений може змінити місце проживання та переховуватись від суду.
На обґрунтування ризику, передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_8 під тягарем майбутнього покарання має реальну можливість переховуватись на території Російської Федерації чи іншої держави, оскільки відповідно до довідки Державної прикордонної служби, обвинувачуваний неодноразово виїжджав через пропускні пункти «Гоптівка» та «Плетинівка».
На обґрунтування ризику, передбаченого п. З ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_8 безпосередньо або через інших осіб, може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_4 , оскільки в судовому засіданні, коли суд перебував у нарадчій кімнаті, обвинувачений ОСОБА_8 погрожував йому фізичною розправою. Дані обставини підтвердила потерпіла ОСОБА_5 . Були допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтвердили факт погрози потерпілому зі сторони обвинуваченого. Свідок ОСОБА_15 заперечила наявність погроз зі сторони ОСОБА_8 , проте підтвердила факт словесного конфлікту.
Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими. Також просить не визначати суму застави за вказаних обставин.
Встановлено, що запобігання ризикам переховування обвинуваченого від суду, унеможливлення незаконного впливу на свідка становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою. Інші запобіжні заходи не забезпечать належне виконання обвинуваченим ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні клопотання підтримав.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та підтвердив факт погрози йому зі сторони обвинуваченого ОСОБА_8 фізичною розправою, а також зі сторони його родичів поза залом судового засідання. Вказав, що він дійсно побоюється за своє життя та здоров`я, так як сприйняв дану погрозу як реальну. Просив не обирати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Потерпіла ОСОБА_5 та їх представники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.
Захисник ОСОБА_9 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зважаючи на карантин з приводу поширення на території України короновірусу СОVID - 19. Державна установа «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України не має спеціальних заходів та можливостей забезпечити належне лікування ув`язнених від даного захворювання. Дана обставина може негативно вплинути на обвинуваченого та на них, як його захисників, які в силу своїх обов`язків повинні спілкуватися з ОСОБА_8 . Корім того вказав, що відсутні будь які ризики, які вказані прокурором, так як жоден з них не підтверджений жодним доказом, а ґрунтуються лише на припущеннях.
Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також обвинувачений ОСОБА_8 підтримали позицію захисника ОСОБА_9 .
Суд заслухавши думку учасників процесу, прийшов до наступних висновків.
На думку суду, прокурор переконав про наявність ризиків, які дають підставу для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.
Європейський суду з прав людини наголошує, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризики перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Небезпека настання таких ризиків може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.
Ймовірність впливу на потерпілих безпосередньо ОСОБА_8 чи через інших осіб, з великою ймовірністю залишаються існувати так як під час розгляду клопотань потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що в судовому засіданні, коли суд перебував у нарадчій кімнаті, обвинувачений ОСОБА_8 погрожував йому фізичною розправою, яку він сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. Дані обставини підтвердила потерпіла ОСОБА_5 . Були допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтвердили факт погрози потерпілому зі сторони обвинуваченого. Свідок ОСОБА_15 заперечила наявність погроз зі сторони ОСОБА_8 , проте підтвердила факт словесного конфлікту.

Зважаючи на викладене, суд вбачає негативний тиск на потерпілого зі сторони обвинуваченого.

Відповідно до вимог Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу щодо встановлення мінімальних стандартів забезпечення прав, підтримання та захисту жертв злочинів від 25 жовтня 2012, вказує на обов`язок держав здійснювати захист вразливих учасників кримінального процесу не лише від фізичного, а й від емоційного та психічного впливу.

Відсутні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як є ризик переховування від суду під тягарем майбутнього покарання на території Російської Федерації, до якої неодноразово виїжджав через пропускні пункт «Гоптівка» та «Плетинівка», відповідно до довідки Державної прикордонної служби чи іншої держави. Закриття кордонів у зв`язку із карантином в державі не є гарантією того, що кордон України не можна пересікти поза межами пунктів пропуску. Крім того обвинувачений за вказаних обставин, може ухилятися від суду в інший спосіб.
Таким чином, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, наявність міцних соціальних зв`язків за відсутності будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено.
Продовження дії запобіжного заходу відбудеться в даному випадку не «автоматично», а із встановленням і дослідженням питання про наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки суспільний інтерес, який виражається у постійній присутності громадськості міста в судових засіданнях, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи. А тому, на даний час, підстав для застосування іншого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , не пов`язаного з триманням під вартою, суд не вбачає.
Безумовно, ступінь вказаних ризиків не зменшилася, менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю, об`єктивно не спроможний запобігти наведеним ризикам.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини. В такому випадку суд не вбачає підстав для застосування визначення застави обвинуваченому.

Відповідно до Рішення Конституційного суд України від 23 листопада 2017 у справі № 1-28/2017, ухвала про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена протягом семи днів.
Керуючись ст.ст. 331, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 - задоволити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 24 год. 21.06.2020 включно, утримуючи його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали буде проголошено о 08:50 год. 27.04.2020.

Головуючий суддя ОСОБА_1