Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002918 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, на утримання немає неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, якого засуджено

-за ч.3 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;
-за ч.3 ст. 357 КК України на 2 (два) місяці арешту;
-за ч.2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання визначено рахувати з дня затримання.

Речові докази: документи, які передано на зберігання потерпілому, залишено його володільцю; СД-диски залишено зберігати в матеріалах судового провадження; взуття (сланці), які зберігаються в камері схову Житомирського ВП повернуто ОСОБА_7 .

Цим вироком засуджено, також
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, вирок щодо якого не оскаржується.

встановила:

Судом встановлено, що 05.07.2019 приблизно о 11 год. у ОСОБА_11 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення будь-якого цінного чужого майна, поєднаного з проникненням до житла ОСОБА_12 , що за адресою АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб та попередньо розподіливши між собою ролі, того ж дня приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , зайшли до під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 піднявся на 5 поверх до дверей квартири АДРЕСА_5 , а ОСОБА_10 чекав поверхом нижче.
В подальшому, діючи в межах спільного злочинного умислу, ОСОБА_7 , під приводом, що він є сусідом ОСОБА_12 , який відчинив йому вхідні двері та запросив до квартири, проник до неї у такий спосіб. В подальшому, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, раптово розпочав утримувати двері до кухні, таким чином зачинивши в її приміщенні ОСОБА_12 .
В цей час, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, через незачинені двері до квартири увійшов ОСОБА_10 , таким чином проникнувши до неї та оглянувши коридор, виявив та відкрито викрав чуже майно, належне ОСОБА_12 , а саме грошові кошти в сумі 200 грн., паспорт громадянина України для виїзду за кордон за номером НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_12 , облікову картку платника податків за номером НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_12 , який є іншим важливим особистим документом, військовий квиток, засоби особистої гігієни, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, банківську картку АТ «Ощадбанк», на рахунку якої грошових коштів не було, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить.
Після чого, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі місце вчинення злочину залишили. В подальшому, того ж дня, у невстановлений слідством час та місці, у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які оглянули викрадене майно, що належить ОСОБА_12 та виявили окрім іншого банківську картку АТ «Сбербанк» № НОМЕР_3 -хххх-5997, видану на його ім`я, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_12 , а саме грошових коштів, що знаходились на вказаному банківському рахунку.
Скориставшись цим, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 в той же день, в період з 13 год. 48 хв. по 16 год. 11 хв., використовуючи банкомат по вул. Покровській, 125 в м. Житомирі, діючи з корисливих мотивів, таємно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, викрали грошові кошти з банківської картки АТ «Сбербанк» № НОМЕР_3 -хххх-5997, виданої на ім`я ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 3450 грн., завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 3650 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , як вбачається з її змісту, не погоджується з вироком суду в частині визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, вважає, що в даній частині судом неправильно кваліфіковано його дії.

Вказує, що у нього не було змови з ОСОБА_7 на вчинення злочину, жодних доказів того, що він заходив у квартиру потерпілого та вчиняв там будь-які неправомірні дії, немає. Таких доказів не здобуто в судовому засіданні.

При цьому, просить врахувати, що з ним на досудовому розслідуванні не проводились ніякі слідчі дії, його не було залучено до участі при проведенні слідчого експерименту.

Крім того, впродовж усього розгляду кримінального провадження у нього не було захисника.

Зазначає, що матеріали кримінального провадження для ознайомлення не надавались. В кінці досудового розслідування його викликала слідча та дала підписати кілька протоколів. При цьому, вона наголосила, що залучення адвоката затягне розгляд справи.

Просить скасувати вирок суду в частині визнання його винним за ч.3 ст.186 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судове засіданні апеляційного суду не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, не повідомив про поважні причини неявки, а тому колегія суддів приходить до висновку, що розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 може бути проведений у його відсутність за участю його захисника.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_10 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 , які також підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані обвинуваченням докази в підтвердження вини ОСОБА_10 та проаналізувавши їх в сукупності прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини, вірно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України, обґрунтувавши це належним чином у вироку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_12 показав, що до його житла проникло двоє осіб та чітко вказав, які ролі хто з них виконував. ОСОБА_7 тримав його зачиненим у кухні, а ОСОБА_10 викрадав його майно.

В послідуючому ОСОБА_7 відпустив двері та втік, а ОСОБА_10 залишався в коридорі, тримав в руках його куртку, він вибіг в коридор та вирвав з його рук свою куртку і ОСОБА_10 почав втікати, але він його наздогнав на сходинковому майданчику між 2-м та 3-м поверхами, де останній на його вимогу повернув мобільний телефон. Після цього, він піднявся до своєї квартири та викликав поліцію.

В цей же день на його мобільний телефон прийшли СМС-повідомлення, що з його банківської картки, яку останні викрали, знято гроші

Аналогічні пояснення потерпілий ОСОБА_12 надавав під час проведення слідчого експерименту за його участю від 12.09.2019, останній розповів та на місці показав про обставини вчиненого злочину, при цьому ствердив, що ОСОБА_13 тримав двері до кухні плечем, а ОСОБА_11 забігши до коридору квартири викрадав речі (а.с.135-144).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.08.2019 потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка 05.07.2019 з квартири відкрито викрала його речі та документи (а.с.84-85).

Крім того, відповідно до протоколу огляду предметів від 15.07.2019 при перегляді камер відеоспостереження будівлі банкомату по вул. Покровська, 125 в м. Житомирі, зображено двоє чоловіків, які здійснювали зняття готівки з картки потерпілого, зазначеними особами є ОСОБА_13 та ОСОБА_11 (а.с.76-81).

Вказане узгоджується з випискою по банківському рахунку картки АТ «Сбербанк» на ім`я ОСОБА_12 , з якої в період з 13 год.48 хв. по 16 год. 11 хв. 05.07.2019 з банкомату по вул. Покровській, 15 в м. Житомирі знято готівку в сумі 3450 грн.(а.с.54).

Підстав вважати пояснення потерпілого ОСОБА_12 надуманими у колегії суддів немає, оскільки його пояснення на досудовому розслідуванні та під час судового слідства є чіткими, послідовним та узгодженими між собою та іншими доказами.

Про правильність висновків суду свідчить і послідуюча поведінка ОСОБА_11 , який разом з ОСОБА_14 продовжуючи свої злочинні дії здійснили викрадення коштів з банківської карти та розпорядилися ними.

ОСОБА_13 та ОСОБА_11 виконували певні функції у спільному посяганні направленому на відкрите заволодіння майном потерпілого поєднаного з проникненням до його житла, ОСОБА_13 утримував двері де був зачинений потерпілий, а ОСОБА_11 безпосередньо викрадав майно, а тому їх дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_15 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, є доведеною та ґрунтується на сукупності безпосередньо досліджених судом доказів.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про порушення його права на захист, то колегія суддів вважає, що вони є безпідставними.

Відповідно до матеріалів справи, в суді першої інстанції в підготовчому судовому засіданні 16.10.2019 р. ОСОБА_10 було роз`яснено право на захист, а саме те, що він може укласти угоду з захисником, або захисник може бути наданий йому державою, що підтверджується пам`яткою про права та обов`язки посвідченої його підписом (а.с.24).

Про порушення його права на захист під час досудового розслідування обвинувачуваний ОСОБА_10 , в суді першої інстанції не заявляв, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_10 було роз`яснено право на захист 13.09.2019 р. та надано доступ до матеріалів досудового розслідування 20.09.2019 р.

З клопотанням про призначення захисника за рахунок держави ОСОБА_10 звернувся лише, в суді апеляційної інстанції 20.05.2020 р., хоча 11.03.2020 р. він просив відкласти розгляд справи та наполягав, що бажає та має можливість самостійно укласти угоду з адвокатом при цьому відмовлявся від призначення йому захисника за рахунок держави, клопотання апеляційним судом було задоволено.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні та в суді першої інстанції під вартою не перебував, викривальних показань, які б суд поклав в обґрунтування своїх висновків не надавав, участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою.

Також, ОСОБА_10 було роз`яснено право на вільний вибір захисника чи право на безоплатну правову допомогу і він мав достатньо часу щоб організувати свій захист та отримати ефективну юридичну допомогу, а тому його доводи про порушене його право на захист апеляційний суд вважає безпідставними.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів колегія суддів не вбачає, як і не знаходить підстав для визнання судового рішення таким, що не відповідає вимогам закону.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи, дав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, як про те просить в своїй апеляційній скарзі обвинувачений відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2019 року щодо ОСОБА_10 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: