УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 0002015 внесене до ЄРДР від 25.08.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2019 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 20.12.2019 року включно у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».
Ухвалою про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2019 року ОСОБА_4 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 07.02.2020 року включно.
Таким чином, в судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строків тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на строк 60 діб. При цьому зазначила, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, окрім цього, ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу продовжують існувати надалі, а саме: що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом залякувань або вмовлянь,продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, .
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, просив обрати ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід зокрема, не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що інкримінуються обвинуваченому є недоведеними.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід продовжити термін тримання під вартою з наступних підстав.
Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Суд встановив, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , закінчується 07.02.2020 року, однак судове провадження по кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, не зменшились.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.
Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Обставини обвинувачення ОСОБА_4 , його вік та стан здоров`я, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, його сімейний стан (що він не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей) та соціальне становище (обвинувачений ніде офіційно не працевлаштований) свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.
Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_4 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.
Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).
Суд не бере до уваги твердження захисника-адвоката, обвинуваченого, що відсутні підстави для тримання під вартою обвинуваченого так як ризики не доведені прокурором, у зв`язку з чим необхідно змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в нічний час доби, оскільки при продовженні строку тримання під вартою суду не надано ані жодного доказу, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою зменшилися, а також в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які дають підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Відтак, оцінюючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, особу обвинуваченого, є достатні підстави для продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою до 04.04.2020 року включно. Керуючись ст.ст.331, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, до 04.04.2020 року включно.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну обвинуваченому міри запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 05.02.2020 року.
Повний текст ухвали виготовлений 05.02.2020 року.

Суддя ОСОБА_1