Справа № 146/36/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. смт.Томашпіль

Слідчий суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 внесеному в кримінальному провадженні № 0000019 від 21 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України про арешт майна ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 в порядку ст. 170 КПК України звернувся до слідчого судді Томашпільського районного суду з клопотанням погодженим з прокурором Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, в якому просить: накласти арешт на телевізор марки «Jinlipu» моделі «3728 В» , який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Телевізор марки «Jinlipu» моделі «3728 В», який знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: смт. Томашпіль, Томашпільський район, Вінницької області, вулиця І.Гаврилюка, 51, залишити там.

Дане клопотання слідчий мотивував наступним.

У період часу з 1 по 30 грудня 2019 року невідома особа, шляхом відкриття дверей проникла до будинку ОСОБА_5 , який розташований по АДРЕСА_1 звідки таємно викрала телевізор марки «Jinlipu» моделі «3728 В», який на праві власності належить останній, після чого з місця події зникла, завдавши ОСОБА_5 матеріальної шкоди.

За даним фактом 21 січня 2020 року було розпочато розслідування кримінального провадження № 0000019 правова кваліфікація якого передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування вищевказаний телевізор 20.01.2020 року добровільно видав ОСОБА_6 та повідомив, що він його викрав з будинку ОСОБА_5 05.12.2019 року.

Враховуючи положення ст.98 КПК України, вищевказаний телевізор було визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні, так як необхідний експерту для проведення судово-товарознавчої експертизи з метою встановлення розміру завданої шкоди ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні-прокурор Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила його задовольнити за обставин, наведених у клопотанні.

Слідчий у кримінальному провадженні ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити за обставин, наведених у клопотанні.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак направила на адресу суду клопотання, згідно якого розгляд клопотання про арешт майна просить провести без її участі, не заперечує проти накладення арешту на майно.

Слідчий суддя заслухавши думку слідчого, прокурора, дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Після тимчасово вилученого майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому КМУ.

Як вбачається з матеріалів справи до ЄРДР за № 0000019 від 21 січня 2020 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що у період часу з 1 по 30 грудня 2019 року невідома особа, шляхом відкриття дверей проникла до будинку ОСОБА_5 , який розташований по АДРЕСА_1 звідки таємно викрала телевізор марки «Jinlipu» моделі «3728 В», який на праві власності належить останній, після чого з місця події зникла завдавши ОСОБА_5 матеріальної шкоди.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В своєму клопотанні слідчий не достатньо обґрунтовує наявність підстав для накладання арешту на майно- телевізор марки «Jinlipu» моделі «3728 В», в рамках кримінального провадження №0000019 від 21.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження).

Оскільки речовий доказ у даному кримінальному провадженні- телевізор марки «Jinlipu» моделі «3728 В» належить ОСОБА_5 -потерпілій у кримінальному провадженні, то не в інтересах останньої є знищення чи пошкодження майна.

Окрім того, як уже згадувалося, арешт майна допускається з метою спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, що також може стосуватися підозрюваного, обвинуваченого, а не потерпілого.

Враховуючи, що слідчим СВ Томашпільського ВП та прокурором в судовому засіданні не доведено необхідність арешту речового доказу, а також не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, а саме те, що незастосування арешту даного майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, метою звернення до суду, як було встановлено в судовому засіданні, є призначення у справі товарознавчої експертизи, однак не накладення арешту на майно не перешкоджає проведенню товарознавчої експертизи, суд вважає, що в клопотанні про арешт майна необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173 КПК Країни, слідчий суддя На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 131-132, 170- 173 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 погодженого з прокурором Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 внесеному в кримінальному провадженні № 0000019 від 21 січня 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1