ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 618/48/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/444/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2020 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_8 ,

розглянувши, в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Дворічанського районного суду Харківської області від 22 січня 2020 років,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обрано відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме: до 20 березня 2020 року.
Як зазначено в ухвалі слідчим суддею 22 січня 2020 року старший слідчий СВ Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Дворічанського районного суду Харківської області з клопотанням, погодженим із старшим групи прокурорів - начальником Дворічанського відділу Ізюмської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
В обгрунтування зазначеного клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Дворічанського відділення поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000021 від 20 січня 2020 року, за підозрою ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
В клопотанні зазначено, що За підозрою у вчиненні вищевказаного злочину, 20.01.2020 о 22:35 год., відповідно до ст. 208 КПК України фактично затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Вільшана, Дворічанського району, Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, студента 4 курсу Куп`янського автотранспортного коледжу, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
21.01.2020 о 03-27 годині було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.
21.01.2020 о 18-20 годині ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.15, ч.І ст.115 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного, ОСОБА_8 пояснив, що вину свою у нанесенні ножових ударів ОСОБА_11 він визнає, але деталі пояснити не може через те що не пам`ятає всіх обставин події.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, що зазначенні в клопотанні (а.с.3).
Крім того, слідчим вказано, що враховуючи вищевикладені обставини існує наявність ризиків, визначених п.1,п.3,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з вищезазначеним слідчий в клопотанні просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60днів. Зазначаючи, що згідно з положеннями п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177-178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (а.с.2-6).

В ухвалі слідчого судді зазначено, що підозрюваний ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, кількість та механізм нанесення ножових ударів потерпілому ОСОБА_11 , просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, так як він має постійне місце проживання, позитивну характеристику та навчається в Куп`янському автотранспортному коледжі (а.с.49).
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1,п.3,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також врахував тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у зазначеному кримінальному правопорушенні - злочині, ті обставини, що підозрюваний проживає не території, яка географічно граничить з РФ, а саме в населеному пункті, максимально наближеному до лінії державного кордону України з РФ, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, в зв`язку з чим слідчий суддя обирає відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти вказаним ризикам та буде належною мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Крім того, слідчим суддею вказано, що на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 вчинений із застосуванням насильства, розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається (а.с.46-50).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 22.01.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що обраний відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, та не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , що брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, що заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк понад 5 років та наявності ризиків, передбачених п.1,п.3,п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.3, п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання її під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.1, п.3, ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Між тим, судова колегія вважає не доведеним наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення є неспроможними.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 - еропейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Крім того, згідно до п.51 ЄСПЛ по справі «Летелье проти Франції» зазначено, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.
Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,183,193,196,197 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України.

Слідчим суддею зазначено, що враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 йому в разі визнання винуватим у зазначеному вище кримінальному правопорушенні - злочині, та оцінено сукупність обставин, а саме тих фактів, що підозрюваний не одружений, в судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. При цьому зазначив, що під час затримання недозволені засоби до нього не застосовувалися, фізичний та психологічний тиск з боку працівників правоохоронних органів не здійснювався, скарг на стан здоров`я не висловлював, хронічними захворюваннями не страждає. Крім того, ОСОБА_8 з народження мешкає на території, яка географічно граничить з РФ, а саме в населеному пункті, максимально наближеному до лінії державного кордону України з РФ, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти вказаним ризикам, та буде належною мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків (а.с.70).
В зазначеним вище погоджується і колегія суддів.

Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні (а.с.70).
Слід зазначити, що доводи апеляційної скарги є взаємовиключними, оскільки адвокат, стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання або цілодобового домашнього арешту.
Доводи адвоката на необхідність застосування при винесенні оскаржуваної ухвали та при розгляді апеляційної скарги практики Європейського суду з прав людини та враховувати правові позиції викладені у рішеннях: «Нечипорук і Йонкало проти України», «Смирнов проти Росії», «Вренчев проти Сербії», «Ягчі і Саргін проти Туреччини», «К.-F. Проти Німеччини» заслуговують на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Зазначені в апеляційній скарзі факти, що підозрюваний раніше не судимий, відсутня матеріальна шкода, є заява від потерпілого, що він не має претензій, батьки ОСОБА_8 зобов`язалися виплачувати матеріальну шкоду потерпілому, довідка з місця мешкання в якій позитивно хартеризується підозрюваний вірність висновків слідчого судді не спростовує.

Ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Посилання захисника на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження безпідставні.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості та достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дворічанського районного суду Харківської області від 22 січня 2020 року щодо застосування у відношенні у відношенні підозрюваного за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: