Справа № 357/5617/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2019 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пархомівка Володарського району Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду командира бойової машини - командира відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 25.07.2014 о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу без поважних причин до вищевказаної військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 та до 09.05.2019 включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду командира бойової машини - командира відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 25.07.2014 о 08 год. не з`явився вчасно на службу без поважних причин до вищевказаної військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 та до 09.05.2019 включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 407 ч.3 КК України не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і добровільної згоди обвинуваченого, якому попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Суд дії обвинуваченого кваліфікує за: ст. 407 ч.3 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, особою зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний злочин середньої тяжкості.

ОСОБА_4 раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: щире каяття, є учасником бойових дій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За місцем служби ОСОБА_4 характеризується позитивно.

ОСОБА_4 не перебуває на обліку лікаря нарколога, психіатра.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу винного, який за місцем служби характеризується позитивно, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, досудову доповідь про існування середнього ризику вчинення обвинуваченим повторного злочину, середнього ризику небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, установленого в санкції частини за вчинений злочин, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_4 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, йому може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо покарання обвинуваченого враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене покарання ОСОБА_4 за вчинений злочин, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати відсутні.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 не затримувався, під вартою не утримувався, відносно нього запобіжний захід не застосовувався.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області