ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/482/20 Справа № 932/3417/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити мінімальний розмір застави.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо існування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тому як він має міцні соціальні зв`язки неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2010 року народження, на утриманні якого надає матеріальну допомогу, а також має постійне місце мешкання за адресою АДРЕСА_1 .
Посилається на те, що відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливо застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2020 рокубуло задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 години 57 хвилин 15 травня 2020 року із визначенням застави в розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, тобто у сумі 126 120 гривень та покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що матеріалами провадження доведено наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні низки тяжких злочинів, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, яка мешкає окремо від нього, не є опікуном чи піклувальником над недієздатними чи непрацездатними особами, тобто не має достатньо міцних соціальних зв`язків, перебуває під загрозою призначення, у випадку доведеності його вини, покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, а також вчинення ним крадіжок у минулому, за які він вже відбув покарання і вважається не судимим. Інші ризики свого підтвердження в ході розгляду клопотання не знайшли, оскільки доказів планування підозрюваним будь-якого іншого злочину не надано і жодна із викрадених у потерпілого ОСОБА_9 речей при обшуку у підозрюваного не знайдена, однак більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із позбавленням волі, не здатні за викладених обставин мінімізувати ризик можливого переховування від слідства та суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 263 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів враховує правову позицію, зазначену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 березня 1984 року у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Відповідно до наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується низкою доказів, наявних у кримінальному провадженні, зокрема:протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 17 лютого 2020 року; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10 березня 2020 року; протоколом обшуку приміщень та споруд, що розташовані на земельній ділянці № НОМЕР_1 у садовому товаристві «Світанок-2» Слобожанської селищної ради в Дніпровському районі Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року, згідно із яким при обшуку вилучено частину викраденого майна, набої, вибуховий пристрій і вогнепальну зброю; протоколом огляду речей від 20 березня 2020 року; протоколом обшуку житла ОСОБА_7 від 19 березня 2020 року, згідно із яким в ході обшуку виявлено та вилучено патрони та предмет, схожий на пістолет; протоколами огляду речей від 19 березня 2020 року і 20 березня 2020 року; висновком експерта №19/104-7/1/286 від 20 березня 2020 року (а. м. п. 14-17, 23-24, 26-28, 40-45, 92-98), а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчим суддею правильно встановлена наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання в разі доведення його вини у виді позбавлення волі строком до 7 років, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, яка мешкає окремо від нього, не є опікуном чи піклувальником над недієздатними чи непрацездатними особами, офіційно ніде не працює, у зв`язку з чим, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він підтверджується матеріалами клопотання.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він офіційно не працює, до нього 07 грудня 2019 року вже застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 30 січня 2020 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, однак, по спливу незначного проміжку часу, йому знову було інкриміновано вчинення злочину у вигляді незаконних дій із вогнепальною зброєю, та обґрунтовано дійшов висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, з чим погоджується колегія суддів.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки - неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійне місце мешкання, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність підозри ОСОБА_7 також у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Також посилання захисника на наявність у ОСОБА_7 на утриманні малолітньої дитини, якій він надає матеріальну допомогу, не приймаються до уваги, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 до затримання не працював, доходів не мав, а тому не підтверджується факт того, що в нього перебуває на утриманні дитина.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :
_____________ _________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3