Справа № 711/7927/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004159 від 27 липня 2019 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, на утриманні дітей не маючого, офіційно не працюючого, депутатом, учасником ліквідації наслідків ЧАЕС, учасником бойових дій, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 за раптово виниклим умислом, діючи на грунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_5 , 18.07.2019 близько 10 год. 25 хв., перебуваючи біля 1-го під`їзду багатоповерхового будинку № 82 по вул. Чехова у м. Черкаси, під час конфліктної ситуації із ОСОБА_5 , умисно наніс йому тілесні ушкодження, а саме: один удар правою рукою по нижній частині обличчя з лівої сторони та удари руками по голові, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 02-01/932 від 17.09.2019 являються ушкодженнями у вигляді крововиливу м`яких тканин нижньої щелепи зліва, садна м`яких тканин голови в тім`яній ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення пішов у невідомому напрямку.
Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість в інкримінованому йому злочині за ч. 1 ст. 125 КК України визнав, та пояснив, що на протязі тривалого часу між ним на потерпілим ОСОБА_5 є неприязні відносини, оскільки останній викидає сміття з балкону, вибиває подушки з балкону. Так, 18.07.2019 року вранці він вийшов на двір, біля під`їзду сиділа свідок ОСОБА_8 , між лавкою та місцем події стояв автомобіль, а тому даний свідок не могла бачити події. Біля 1 під`їзду він зустрів ОСОБА_5 , який почав виражатись в його адресу нецензурними словами, погрожувати фізичною розправою. Коли ОСОБА_5 замахнувся на нього він, захищаючись, відкритою долонею правої руки наніс удар по лівій щелепі. ОСОБА_5 пригнувся і він наніс лівою рукою, знову ж таки відкритою долонею, удар по голові. Після цього розвернувся і пішов по своїм справам. Вину, що вдарив визнає, позов не визнає в повному обсязі.
Незважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що проживає за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 є його сусідом., останнім часом влаштував у себе вдома робочий цех, а тому постійно чутно шум. 18.07.2019 року вранці він йшов біля 1 під`їзду по АДРЕСА_2 . На зустріч йому йшов обвинувачений, між ними почалась словесна перепалка. ОСОБА_7 запитав його: «Ну что все еще ходишь?», на що він відповів: «Ти тоже ходишь!» та вирушив до свого під`їзду. ОСОБА_7 наздогнав його і раптово зі сторони спини провів спеціальний прийом «захват за шию ззаду» та наніс удар кулаком лівої руки в область обличчя, а саме по лівій щоці, після цього наніс декілька ударів по голові, схопивши зі спини за одяг повалив на асфальтоване покриття. Після завдання тілесних пошкоджень пішов в невідомому напрямку. Вказав, що внаслідок завдання тілесних ушкоджень йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, яку він оцінює в 741 грн. матеріальну шкоду, 5000 грн. завдану моральну шкоду.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що 18.07.2019 року вранці сиділа біля свого під`їзду, з якого вийшов обвинувачений і пішов в напрямку 1 під`їзду. Йому назустріч йому йшов потерпілий ОСОБА_5 . Між ними почався конфлікт. ОСОБА_7 раптово схопив потерпілого ОСОБА_5 за шию і наніс удар в ліву височну частину. Кулаком якої руки не пам`ятає. Від удару потерпілий впав на землю. Вказує, що бачила декілька ударів. Після цього пішов в невідомому напрямку. Від ударів у ОСОБА_5 лице було червоне, крові не було. Зазначає, що всю подію добре бачила, їй нічого не заважало, це було через 2 під`їзду від неї.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що не був свідком події 18.07.2019 року, а тому нічого не може пояснити.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона є донькою ОСОБА_5 , на протязі останніх років ОСОБА_7 переслідує її батьків, пов`язує це з національністю. 18.07.2019 року сама бійку не бачила, але коли батько прийшов до дому то був в тяжкому стані, на лиці були синці, подряпини на шиї та голові. Його самопочуття було дуже поганим. Викликали поліцію та зафіксували обставини події.
В судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:
протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення від 18.07.2019;
протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2019 з доданими фототаблицями за участі потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого потерпілий ОСОБА_5 вказав, що 18.07.2019 о 10.25 год. біля 1 під`їзду ОСОБА_7 наздогнав його і раптово зі сторони спини провів спеціальний прийом «захват за шию ззаду» та наніс удар кулаком лівої руки в область обличчя, а саме по лівій щоці, після цього наніс декілька ударів по голові, схопивши зі спини за одяг повалив на асфальтоване покриття;
протоколом проведення слідчого експерименту від 29.08.2019 з доданими фототаблицями за участі свідка ОСОБА_8 , згідно якого свідок вказала, що 18.07.2019 року в м.Черкаси, вулиця Чехова 82, біля під`їзду №1 нападник ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 раптово зі сторони спини та провів спеціальний прийом «захват за шию ззаду» та наніс удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілому ОСОБА_5 , наступним відбувся удар під час захвату ззаду в область голови кулаком лівої руки, після чого відбувся удар зі спини кулаком правої руки по правій стороні обличчя потерпілого ОСОБА_5 , схопивши потерпілого зі спини за одяг повалив на асфальтоване покриття.;
висновком судово-медичної експертизи № 02-01/1012 від 27.09.2018, згідно якого у ОСОБА_5 , тілесні ушкодження могли виникнути як за обставин, на які вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 15.08.2019 року, так і за обставин на які вказала ОСОБА_8 в протоколі проведення слідчого експерименту від 29.09.2019 року;
висновком судово-медичної експертизи № 02-01/932 від 17.09.2019, згідно якого у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: крововилив м`яких тканин нижньої щелепи зліва, садна м`яких тканин голови в тім`яній ділянці. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в ухвалі про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_6 .
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, свідків, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1. ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого під час судового провадження не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого під час судового провадження не встановлено.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості (ст.12 КК України), особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працюючого, посередньо характеризується за місцем проживання, згідно довідок КП «Черкаський обласний наркологічний диспенсер» та КП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» відповідно, ОСОБА_7 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів достатнім буде покарання у виді штрафу, в межах санкції відповідної статті. Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.
Цивільний позов ОСОБА_11 до відповідача ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 поніс витрати на лікування, проїзд в громадському траснпорту та оплатив за проведену експертизу в сумі 306 грн. 10 коп, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 . Доказів понесених витрат на решту заявленої суми не надано, а тому в цій частині необхідно відмовити.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, порушення звичайного способу та укладу життя, емоціональному стресі, побоювання за свої життя та здоров`я.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає задоволенню частково, оскільки суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 3000 грн. яка буде співрозмірною, справедливою і розумною.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати відсутні. Щодо клопотання свідка ОСОБА_10 про відшкодування понесених нею процесуальних витрат, суд зазначає, що оскільки у відповідності до ст.122,124 КПК України, витрати пов`язані із залученням свідка стягуються з обвинуваченого та користь потерпілого, а потерпілий ОСОБА_5 таку вимогу не ставив в ході розгляду, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити. Крім того суд зазначає, що свідок ОСОБА_10 розрахунок понесених витрат подала в іноземній валюті, не здійснивши розрахунок на українську гривню та подала копії квитків та чеків, що не дає змоги перевірити їх достовірності.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7, 22, 91, 92, 94, 100, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 не обирався.
Речовий доказ відсутні.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 за завдану матеріальну шкоду 306 (триста шість) грн. 10 коп. та завдану моральну шкоду 3000 (три тисячі) грн., всього 3306 (три тисячі триста шість) грн. 10 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1