Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 травня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

засудженого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення.

Мотивував своє рішення суд тим, що питання про умовно-дострокове звільнення засудженого розглядалось не на підставі подання держвної установи (далі - ДУ) «Полицька ВК №76», а на підставі клопотання засудженого, що, на думку суду, є порушенням процедури звернення, а матеріали особової справи не відображають його процес виправлення, оскільки комісія колонії відмовляла йому як в умовно-достроковому звільненні, так і в заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що він вважає призначене йому покарання справедливим, за період перебування як в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», так і відбування покарання у ДУ «Меневицька виправна колонія» і «Полицька виправна колонія» порушень не допускав, характеризується позитивно, а накладені стягнення погашені у встановленому порядку. Засуджений вказав, що він працевлаштований в господарській обслузі, був заохочений 19 разів правами начальника установи, підвищує свій професійно-технічний рівень, підтримує соціально-корисні зв`язки із рідними.

Також апелянт покликався на те, що чинне законодавство дає право засудженому на самостійне звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказав, що він перебуває у раді колективу засуджених відділення №1, бере активну участь в самодіяльних організаціях, спортивних змаганнях, оформленні стінних газет, стендів, тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного покарання, міркування прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали судової справи та надані ДУ матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 22.05.2009 року Апеляційним судом Волинської області за п.п.6,12 ч.2 ст.15, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

25.04.2016 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області на підставі ч.5 ст.72 КК України, засудженому ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.02.2009 року по день набрання вироком законної сили 28.09.2009 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання 01 лютого 2009 року.

Кінець строку відбуття покарання 04 червня 2023 року.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у державній установі «Полицька виправна колонія №76», куди прибув 06 липня 2011 року.

Як передбачено п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Формальна дата настання умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 згідно ст.81 КК України 04 вересня 2019 року.

Згідно характеристики, наданої адміністрацією установи, вбачається, що під час тримання у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, заходи заохочення не застосовувались. Під час відбування покарання у ДУ «Маневицька виправна колонія №42» порушень встановленого порядку відбування покарання також не допускав

За період відбування покарання у ДУ «Полицька виправна колонія №76» характеризується позитивно, допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, які на даний час погашені. Після проведення виховної роботи дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. 14.07.2017 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації, а 03.06.2018 року переведений до дільниці ресоціалізації цієї установи.

ОСОБА_4 працевлаштований в господарській обслузі слюсар-сантехнік, до роботи відноситься добре, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, за що до нього неодноразово застосовувались заохочення у виді подяки.

Під час відбування покарання здобув професію лицювальника плиточника, електрозварник ручного зварювання 2-го розряду. Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», підтримує соціально-корисні зв`язки із рідними.

Водночас, згідно припису ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Отже, відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, згідно роз`яснень, які містить п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Як вбачається із матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , надісланої адміністрацією виправної колонії, протягом часу відбування покарання у виправних установах, він двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності - до нього застосовувались стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора на 4 та 14 діб відповідно. Хоча на даний час вказані стягнення погашені у встановленому законом порядку, однак факт неодноразового притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення вимог Кримінально-виконавчого кодексу України, а також Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, на думку колегії суддів, не може свідчити про безумовне виправлення засудженого.

Також, як було встановлено місцевим судом та підтверджено під час апеляційного розгляду, комісією ДУ «Полицька виправна колонія №76» було одноголосно визнано ОСОБА_7 таким, що не заслуговує на умовно-дострокове звільнення та відмовлено у внесенні відповідного подання.

Водночас, колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не забороняє звернення засудженого до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення і таке звернення не є порушенням процедури, як про це зазначив суд першої інстанції в своїй ухвалі.

Крім того, ч.7 ст.154 Кримінального виконавчого кодексу України встановлює часові обмеження щодо повторного звернення із поданням щодо умовно-дострокового звільнення після відмови у задоволенні такого звернення саме судом, а не комісії відповідної установи відбування покарань.

З огляду на викладене, колегія суддів, врахувавши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням усі обставини даного судового провадження, приходить до переконання про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.81 КК України, та, відповідно, задоволення апеляційних вимог засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405 ,407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Ця ухвала не може бути оскаржено в касаційному порядку.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3