Справа №1-45/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно,

встановив:

Короткий зміст вимог заявника і позиції учасників судового провадження
До Богунського районного суду м. Житомира звернулась ОСОБА_3 з клопотанням, у якому просить скасувати арешт, накладений постановою слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 27.09.2006, в рамках кримінальної справи №1-45/2008, на 7/36 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 , шляхом вилучення реєстраційного номера обтяження нерухомого майна 3865019 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрованого 10.10.2006 о 16:16:30 реєстратором Перша Житомирська державна нотаріальна контора. Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що з 17.09.2002 власником частки у розмірі 7/36 ідеальних частин вищевказаної квартири була ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. На підставі заповіту від 01.11.2001 ОСОБА_3 є єдиною спадкоємницею частки квартири у розмірі 7/36 ідеальних частин вищевказаної квартири. А арешт на цю квартиру накладено слідчим помилково як на власність обвинуваченого.

Від ОСОБА_3 надійшла заява, згідно якої вона просила розгляд справи про скасування арешту майна проводити без її участі, заяву задовольнити.

Прокурор не заперечував щодо скасування арешту майна.

Аналіз доказів по суті клопотання
Суд встановив, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 30.07.2008 ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 191 ч. 3, 191 ч. 4, 70 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням певних обов`язків (т. 3 а. с. 80-91). Вирок набув законної сили та звернутий до виконання.

Під час досудового слідства у кримінальній справі постановою старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_4 від 27.09.2006 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 . Дана постанова мотивована тим, що вказана квартира згідно договору обміну від 17.09.2002 №2971 зареєстрована за ОСОБА_6 (т. 2 а. с. 194).

Разом з тим, відповідно до договору обміну від 17.09.2002 серії ВАВ №128039 частка у розмірі 7/36 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 , власником якої був ОСОБА_6 , була обміняна на квартиру АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5 .

Тобто 17.09.2002 ОСОБА_6 передав право власності на 7/36 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 . І на момент винесення слідчим постанови про накладення арешту 27.09.2006 вказане майно належало ОСОБА_5 . А тому суд приходить до висновку, що арешт накладено помилково.

Щодо права заявника на звернення до суду
Відповідно до заповіту від 01.11.2001 ОСОБА_5 , яка є власником спірного майна з підстав, описаних вище, заповіла все майно, яке належатиме їй на день смерті, ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_7 22.02.1994 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 .

А тому вказаний арешт майна порушує право заявника, яка претендує на отримання вказаного майна в порядку спадкування.

Щодо розгляду клопотання в порядку, передбаченому КПК 1960 року
Згідно п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та судового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Аналогічна позиція зазначена в п. 9 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2012 №1735/0/4-12 «Про деякі питання застосування розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України». Крім того вказано, що зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом (тобто 20 листопада 2012 року чи пізніше), відбувається згідно з п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у порядку, передбаченому КПК 1960 року.
Відповідно до ст. 126 КПК 1960 року забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Постановляючи вирок, суд, відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК 1960 року, повинен вирішити, зокрема, питання: що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Як убачається з вироку суду, під час постановлення вироку суд не вирішив питання щодо долі частки квартири, на яку під час досудового слідства накладено обтяження. А тому суд має вирішити дане клопотання як протиріччя, що виникає при виконанні вироку, в порядку ст. 409 КПК 1960 року.
В постанові від 27.03.2019 по справі № 202/1452/18 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Висновок суду по суті клопотання
Оскільки арешт на 7/36 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 , під час досудового слідства накладено слідчим помилково; судом під час ухвалення вироку не було прийнято рішення щодо долі арештованого майна; даний арешт обмежує право заявника ОСОБА_3 , яка претендує на отримання права власності на вказане майно в порядку спадкування і не була учасником кримінальної справи №1-45/2008, а тому арешт на майно підлягає скасуванню, а клопотання частковому задоволенню.

Разом із тим, вирішуючи питання про скасування арешту, накладеного на майно в рамках кримінальної справи, суд не вправі визначати права та обов`язки органу, дії (бездіяльність) якого в цій справі не оскаржувались, а тому у задоволенні клопотання в частині визначення способу дії органу під час зняття арешту з майна необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 409, 411 КПК України 1960 року,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_4 від 27.09.2006, на майно: 7/36 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1