Справа № 467/518/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

15.05.2020 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , особи, яка на відповідній правовій підставі володіє майном, ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , про арешт майна, внесене в рамках кримінального провадження №0000179 від 03 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
Слідчий Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 ініціював розгляд клопотання про арешт автомобіля марки ВАЗ -21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 і перебуває у користуванні ОСОБА_4 .

Звернення умотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2020 року, установлено, що 30 квітня 2020 року, близько 12 год. 00 хв., невстановлена особа незаконно заволоділа вказаним транспортним засобом, який перебував на відкритій ділянці місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 .

В подальшому автомобіль було виявлено на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , який придбав його у невстановленої на цей час особи за 8 000,00 грн.

Тому, апелюючи до положень ст.ст. 98, 170 КПК України, посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, та одночасно наявність потреби слідства у його збереженні, як речового доказу, слідчий просив накласти арешт на нього, заборонивши власнику та іншим володільцям, а так само і будь яким іншим особам, відчужувати, розпоряджатись та користуватись транспортним засобом, у тому числі й вносити будь які зміни в його технічний стан і зовнішній вигляд.

Позиція учасників судового провадження щодо порушеного слідчим питання
В судовому засіданні слідчий внесене ним клопотання підтримав з підстав, що викладені у зверненні і просив його задовольнити.

Особа, у користуванні якої перебуває майно, ОСОБА_4 , підтвердив обставини, що викладені у клопотанні, та вважав за необхідне передати автомобіль йому на зберігання.

Інші особи, як то, власник майна та особа, у якої воно перебуває, повідомлялись про дату, час і місце судового засідання згідно положень КПК України, проте, не прибули у нього, причин своєї неявки не вказали, будь яких заяви чи клопотань не направляли.

Проте, з урахуванням ч.1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вбачав перешкод для розгляду внесеного йому клопотання по суті за відсутності власника майна.

Встановлені слідчим суддею фактичні обставини із посиланням на докази
У свою чергу, слідчий суддя, перевіривши доводи і обґрyнтованість внесеного на його розгляд звернення, а так само і його відповідність вимогам КПК України, з`ясувавши позицію учасників кримінального провадження, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається, серед іншого, і з метою збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У даному випадку Арбузинським ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Слідчий, виявивши транспортний засіб, яким незаконного заволоділа неустановлена особа, та який в подальшому, за версією слідства, був придбаний ОСОБА_9 , з метою встановлення осіб, причетних до події, подальшого збереження транспортного засобу задля виявлення, дослідження, перевірки й оцінки слідів злочину, враховуючи, що вбачається наявність достатніх підстав вважати, що він є предметом злочину і може бути знищений і прихований, просив накласти арешт на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.

В свою чергу, за положеннями ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Та слідчим суддею було установлено, що звернення слідчого про арешт майна подано у відповідності до ст. 170 КПК України, у тому числі з визначеною законом метою, оскільки останнє (майно) відповідає критеріям, визначеним для речових доказів.

Так, ч.1 ст. 289 КК України передбачає відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом.

У теорії кримінального права під предметом злочину розуміють будь-які речі матеріального світу, з певними властивостями, із якими закон про кримінальну відповідальність пов`язує наявність у діях особи ознак конкретного складу злочину.
Оскільки ж предметом злочину може виступати лише певна річ, то предмет завжди є речовою (матеріальною) ознакою злочину.

Та у цьому випадку, транспортний засіб виступає як обов`язкова ознака складу злочину, оскільки він, як предмет даного злочину, що був об`єктом кримінально протиправних дій, безпосередньо названий у самому кримінальному законі (ст. 289 КК України).

При цьому, клопотання внесене на розгляд слідчого судді відповідає вимогам ч.1,2 ст. 171 КПК України, оскільки містить у собі підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; вид майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності та право користування ним.

Водночас, до клопотання додані належним чином засвідчені копії документів та інших матеріалів, якими суб`єкт звернення обґрунтовує свої доводи, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що відповідає положенням ч.5 ст. 132, ч.2 ст. 171 КПК України.

А зазначене у клопотанні майно відноситься до видів, визначених ч. 10 ст. 170 КПК України, на які може бути накладено арешт.

Відповідно, слідчим суддею установлено, що клопотання не суперечить загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження і такий тип заходу у даному конкретному випадку може бути застосований, оскільки слідчим доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні і одночасно може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

Так, доказами, що вказують на подію, про яку йдеться у клопотанні, є відомості, що містяться у протоколі прийняття заяви потерпілого від 03 травня 2020 року, протоколі допиту потерпілого від 04 травня 2020 року, протоколі огляду місця події від 03 травня 2020 року щодо місця вчинення злочину, протоколах допиту свідків, у тому числі ОСОБА_9 від 05 травня 2020 року, протоколі огляду місця події від 05 травня 2020 року із додатком фото таблицею.

Вказані докази у сукупності свідчать про дійсність обгрнутованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Зокрема, щодо рівня ймовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження. Це пов`язано з тим, що на ранніх етапах кримінального провадження такі докази неможливо було здобути або, беручи до уваги характер кримінальних правопорушень, в яких підозрюється особа, ці докази неможливо надати суду.

Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» є найнижчим стандартом доказування в кримінальному процесі й не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

При цьому, потреби досудового розслідування дійсно виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, оскільки існує висока ймовірність його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, ураховуючи той факт, що особа, причетна до незаконного заволодіння транспортним засобом на цьому етапі слідства достовірно не установлена і не виявлена.

Інакше кажучи, сукупність досліджених доказів, переконують, що обставини кримінального провадження на час розгляду цього питання, вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

До того ж, однозначно може бути досягнуте завдання, для виконання якого слідчий, звернувся із клопотанням, зокрема, транспортний засіб може бути використаний для проведення експертних досліджень та є предметом злочину, і, відповідно, речовим доказом у справі.

Водночас, без застосування арешту у даному випадку, неможливо отримати об`єкт, про який йдеться у клопотанні, із дотриманням такої процедури, за якої він може набути статусу речового доказу і бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Отже, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думкою заявника про те, що необхідно накласти арешт на транспортний засіб на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу, а тому клопотання слід задовольнити у спосіб, що запропонований у ньому, тобто шляхом заборони розпоряджатись і користуватись ним.

Тож, слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки застосування такого заходу для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження прав володільця завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, та вважає за необхідне накласти арешт саме на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Транспортний засіб, при цьому, належить передати на зберігання Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, оскільки речовий доказ, за змістом ч.1 ст. 100 КПК України, повертається володільцю крім випадків, статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Водночас, слідчий суддя ураховує, що особа, яка на час розгляду клопотання зберігає транспортний засіб, ОСОБА_9 , не набув статусу учасника кримінального провадження, а норми чинного КПК України не передбачають можливості зберігання речового доказу особою, яка не є стороною кримінального провадження.

Стосовно можливості передати автомобіль на зберігання особи, у користуванні якої він перебував, - ОСОБА_4 , то слідчий суддя має сумніви у тому, що це не суперечитиме інтересам слідства, оскільки особа, яка причетна до незаконного заволодіння наразі не установлена і не виявлена.

Крім того, ОСОБА_4 на час розгляду цього клопотання проживає не за місцем реєстрації, а тому слідчий суддя позбавлений можливості чітко визначитись із місцем, де можливо беззаперечно забезпечити схоронність речового доказу у стані, придатному для використання в рамках кримінального провадження.

З цих мотивів, керуючись ст. 131, 132, 170, 172, 173, 369, 370, 376 КПК України,слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки ВАЗ - 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , тип кузова - «легковий седан», який належить на праві власності ОСОБА_7 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу ОСОБА_10 12 квітня 2007 року, яка зареєстрована у реєстрі за №1288.

Заборонити ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та будь-яким інших особам відчужувати, розпоряджатись і користуватись транспортним засобом ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , тип кузова - «легковий седан», у тому числі вносити будь-які зміни у його технічний стан та зовнішній вигляд.

Транспортний засіб марки ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , тип кузова - «легковий седан» - передати на зберігання до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області (Миколаївська область, смт. Арбузинка, вул. Шевченка, 200).

Попередити ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, за ст.388 КК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, який уповноважений здійснювати досудове розслідування кримінального провадження № 0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам процесу, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали її копія надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1