Справа № 755/1930/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "14" січня 2020 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0003738 від 17.04.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської обл., українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого6 АДРЕСА_2 , судимого 26.05.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України вироком Солом`янського районним судом м. Києва до покарання у виді позбавлення свободи строком на 2 роки, звільнився 16.06.2016 року по відбуттю строку покарання, 18.03.2019 р. за ч.2 ст.185 КК України вироком Деснянського районного суду м. Києва до 4 місяців арешту, 08.05.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України вироком Шевченківського районного суду м. Києва до 3 місяців арешту, за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді 4 місяців арешту, покарання відбуте повністю,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
16.04.2018 року приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 , зустрівся з ОСОБА_5 , та перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка,8 у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме планшет марки « Bravis» який належав ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність та суспільну-небезпечність своїх дій та намірів, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, намагався зірвати з плеча сумку у гр. ОСОБА_6 , однак не зміг цього зробити, оскільки потерпілий тримав ї біля себе та не відпускав. Після чого, ОСОБА_4 , дістав з вище вказаної сумки планшет марки «Bravis», приблизною вартістю 2 829 гривень, та діючи відкрито для гр. ОСОБА_5 , раптово побіг в невідомому напрямку, при цьому утримуючи при планшет марки «Bravis».

Після чого, ОСОБА_4 , викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму 2829 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, розкаявся та підтвердив час, місце, обставини скоєння злочину, а саме те, що заволодів планшетом потерпілого, після цього здав його у ломбард.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку, як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Відповідно суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; позицію потерпілого, який у судові засідання не з`являвся, цивільний позов не заявляв; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 186 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Разом із тим, враховуючи щире каяття, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, крім цього наявність утриманців, а саме хвору малолітню дитину, що підтверджується наданими копіями медичних документів, конкретні обставини справи, суд вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні підлягають вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 65, 75, 76 КК України, ст. ст. 349, 370, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ: планшет чорного кольору марки «Bravis» з дисплеєм 9,6, з S/N:D8 залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: