Справа № 214/2208/20
1-кп/214/741/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000011 від 04.03.2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, не судимий, має статус ветерана війни учасника бойових дій, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, котрий перебуває на посаді старшого кулеметника 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на автомобілях) батальйону оперативного призначення, у військовому званні «старший солдат»,
який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 113-VIII від 15.01.2015 року, відповідно до ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст.112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року, оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області, часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року, особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

18.04.2017 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу строком на 3 (три) роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №223 від 27.08.2019 року, вважається таким, що приступив до виконання обов`язків: старший солдат ОСОБА_4 , з 22.08.2019 року за посадою старший кулеметник 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на автомобілях) батальйону оперативного призначення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №31о/с від 22.08.2019 року, ОСОБА_4 призначений на вищевказану посаду.

Разом з тим, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 №907агд від 13.12.2019 року «Про призначення службового розслідування» встановлено, що 13.12.2019 року о 08 год. 00 хв. під час доведення бойового розрахунку особовому складу батальйону особливого призначення виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, призначено службове розслідування.

Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року, з 18.04.2017 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, військової присяги та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

13.12.2019 року старший солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_4 , маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_1 та виконувати обов`язки військової служби, у визначений час 13.12.2019 року о 08 год. 00 хв. до вказаної військової частини не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а направився до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді старшого кулеметника 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на автомобілях) батальйону оперативного призначення, у військовому званні «старший солдат», діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, військової присяги та умов укладеного контракту у визначений час 13.12.2019 року о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а направився до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

19.03.2020 року о 8:00 годин, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, самостійно та з власної ініціативи старший солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_1 , де заявив про себе та вчинений ним злочин, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачений ч.4 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби) (в редакції Закону України № 194-VIII від 12.02.2015 року).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).
25.03.2020 року між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити. При цьому, відповідно до положень ст.75 КК України, просив звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст.476 КПК України, згодний з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , вважала за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди.

При проведенні підготовчого судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє: права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання; інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, відповідно до ст.476 КПК України.

Суд, також, переконався у добровільності укладення прокурором та обвинуваченим угоди і що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

За таких підстав, суд вважає доведеним в підготовчому засіданні, що ОСОБА_4 у визначений час 13.12.2019 року о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а направився до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. 19.03.2020 року о 8:00 годин, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, самостійно та з власної ініціативи старший солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_1 , де заявив про себе та вчинений ним злочин.

У зв`язку з наведеним, дії ОСОБА_4 було правильно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначені покарання визначеного угодою від 25.03.2020 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому визначаються щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (Т.2 а.с.45).

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який за місцем служби характеризується з позитивної сторони (Т.2 а.с.39), раніше не судимий (Т.2 а.с.46, 47), на обліку в КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (Т.2 а.с.45), ветеран війни учасник бойових дій (Т.2 а.с.76, 80), має на утриманні трьох малолітніх дітей (т.2 а.с.77, 78).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік та поклавши на останнього обов`язки, передбачені п.2 ч.1 ст.76 КК України, а саме, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

.Речові докази та процесуальні витрати в провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 25.03.2020 року, укладену між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000011 від 04.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.03.2020 року покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1