Єдиний унікальний номер судової справи 201/4268/20
Номер провадження 1-кс/201/1663/2020
УХВАЛА
Іменем України

15 травня 2020 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14.04.2020р. про призначення судової біологічної експертизи в межах кримінального провадження № 0000053 від 09.10.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою про скасування постанови слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14.04.2020р. про призначення судової біологічної експертизи в межах кримінального провадження № 0000053 від 09.10.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні першого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000053 від 09.10.2019р. за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 204 КК України, в рамках якого 21.11.2019р. у домоволодінні на земельній ділянці та інших спорудах, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , проведений обшук, під час якого вилучено значну кількість речей і предметів.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2019р. на вилучене під час обшуку майно накладений арешт.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2020р. за клопотанням сторони захисту арешт скасовано. Однак рішення суду ігнорується, майно не повертається.

Більше того, 21.04.2020р. органом досудового розслідування повторно подане клопотанням про накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку 21.11.2019р. У самому ж клопотанні про накладення арешту містилися відомості про ухвалу слідчого судді від 14.04.2020р. про скасування арешту.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2020р. у задоволенні повторного клопотання слідчого про арешт майна відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Однак, органом досудового розслідування, не зважаючи на два судових рішення, законним наслідком винесення яких є негайне повернення вилученого майна, вимоги кримінального процесуального законодавства не виконані, майно досі не повернуте.

Як з`ясовано з додатково доданих до клопотання про накладення арешту матеріалів, 14.04.2020р., тобто у день скасування арешту майна, органом досудового розслідування прийнято рішення про призначення повторної експертизи, об`єктом дослідження якої визначене вилучене в ході обшуку майно (арешт якого скасований).

Заявник не погоджується з цим рішенням, оскільки указана постанова винесена з порушенням вимог КПК України щодо порядку закріплення за кримінальним провадженням речових доказів, без урахування ухвали слідчого судді про скасування арешту, і як наслідок того, що вилучене майно не є доказом, отриманим з дотриманням порядку, встановленого КПК, а тому не є може бути допустимим у розумінні ст. 86 КПК України. Тому в органу досудового розслідування відсутнє процесуальне право призначати будь-які експертизи щодо тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, просив скасувати постанову про призначення судової біологічної експертизи від 14.04.2020 року.

Заявник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання надав заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі, скаргу підтримав повністю, просив її задовольнити.

Слідчій в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, про що наявні докази у матеріалах скарги.

Неявка слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні в провадженні першого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000053 від 09.10.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України, за обставинами якого ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з початку 2019 року по 21 листопада 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , організували та здійснювали незаконне виготовлення підакцизних товарів, а саме - тютюнових виробів для куріння кальяну, які в подальшому реалізовували до торгівельних мереж міста Дніпра та Дніпропетровської області, чим скоїли кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204 КПК України.

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з початку 2019 року по 21 листопада 2019 року здійснювали незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, збут та транспортування з метою збуту підакцизних товарів тютюну та тютюнових виробів, які в подальшому реалізовували до торгівельних мереж міста Дніпра та Дніпропетровської області, чим скоїли кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204 КПК України.

З наявних у скарзі ухвал слідчого судді установлено, що 21.11.2019р. на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2019р. проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено незаконно виготовлені підакцизні товари, сировина та обладнання для їх виготовлення.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2019р. по справі № 200/8116/19 накладений арешт на вилучене під час обшуку майно.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2020р. по справі № 201/1774/20 арешт скасований.

Слідчий повторно 22.04.2020р. звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт цього майна (вилученого 21.11.2019р.).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2020р. у задоволенні клопотання - відмовлено, серед іншого, з тих підстав, що слідчий звернувся з пропущенням строку на подання клопотання - через майже п`ять місяців після вилучення майна після обшуку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено - у разі скасування арешту. Згідно зі ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, отже скасування арешту має наслідком повернення майна.

Відмова у задоволенні клопотання про накладення арешту у відповідності до ч. 6 ст. 173 КПК України має наслідком негайного повернення майна особі, в якої його було вилучено.

Постановою слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14.04.2020р. у провадженні призначено проведення судової біологічної експертизи, на підставі якої для дослідження експерту вирішено направити зразки з вилученого 21.11.2019р. під час обшуку майна за адресою: м. Синельникове, вул. Гостинна (Пролетарська), буд. 114 (суміші тютюну, банки з тютюном).

Згідно із ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Порядок проведення експертиз врегульований Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012р. № 1950/5).

Відповідно до п. 3.1., 3.2. розділу ІІІ цієї Інструкції (оформлення матеріалів для проведення експертиз (досліджень), експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції.

До експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та, за клопотанням експерта, - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).
З наведених норм слідує, стороною обвинувачення здійснюється оформлення матеріалів згідно з вимогами процесуального законодавства та Інструкції, до повноважень слідчого у питанні призначення експертизи у кримінальному провадженні відноситься як призначення експертизи, так і надання у розпорядження експерта матеріалів справи (у т.ч. протоколів вилучення речових доказів).
Згідно із п. 3.4. розділу ІІІ Інструкції об`єкти дослідження надсилаються в експертну установу (експертові) в упаковці, яка забезпечує їх збереження, та засвідчуються особою у передбаченому законодавством порядку. Речові докази і порівняльні зразки упаковуються окремо.
Вимогами Інструкції передбачені інші вимоги щодо поводження з наданими експерту речовими доказами, порядок їх пакування, зберігання, знищення.

Отже норми вказаної Інструкції додатково вказують, що у розпорядження експерта надаються речові докази, які вилучені на підставі відповідних протоколів слідчих дій, які долучені до матеріалів кримінального провадження відповідними рішеннями слідчого.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Аналіз на відповідність нормам ст.ст. 93, 100, 167, 170-174, 233, ч. 7 ст. 236, 245, КПК України призначення експертизи і направлення на її дослідження тимчасово вилученого, щодо якого ще не вирішене питання про його арешт, був наданий слідчим суддею в ухвалі від 14.04.2020р. (при вирішення питання про скасування арешту). Так, тимчасово вилучене майно не може відігравати роль речового доказу, якщо воно не долучене до матеріалів кримінального провадження внаслідок проведення заходів забезпечення кримінального провадження (арешту) або в результаті слідчих (розшукових) дій (обшуку). З цього слідує, що зразки для експертизи можуть бути відібрані лише з тих доказів, які отримані стороною обвинувачення в установленому законом порядку і долучених до матеріалів кримінального провадження.

Як було установлено, первісно експертиза призначена слідчим 05.12.2019р., коли майно вважалося тимчасово вилученим, у той час як арешт слідчим суддею був накладений лише 23.12.2020р. Крім того, ухвала про арешт оскаржувалася в апеляційному порядку і тільки 10.02.2020р. апеляційним судом залишена без змін. Отже, не чекаючи рішення суду про накладення арешту на майно та перехід такого майна в статус речових доказів, слідчим використане майно для проведення експертизи. При тому, що всі дії щодо тимчасово вилученого майна повинні відбуватися лише після набрання майном статусу речового доказу і накладення на нього арешту.

Звертаючись повторно 22.04.2020р. з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна з метою збереження речових доказів, арешт якого вже скасований 14.04.2020р., слідчим надано постанову від 14.04.2020р., якою повторно (у день прийняття рішення слідчим суддею рішення про скасування арешту) вирішене питання про його направлення на експертизу, чим порушено вимоги КПК України щодо порядку закріплення за кримінальним провадженням речових доказів і знівельовано ухвалу слідчого судді про скасування арешту.

Вирішуючи питання про дотримання норм КПК України при призначення експертизи, суддя слідчий враховує, що під час розгляду клопотання про арешт майна, з яким слідчий повторно звертався 22.04.2020р., про оскаржувану постанову було повідомлено слідчого суддю лише під час розгляду клопотання про накладення арешту. А саме, постанова про призначення експертизи від 14.04.2020р. слідчого ОСОБА_4 не була первісно долучена до матеріалів клопотання, а лише 29.04.2020р. передана слідчому судді як додатковий доказ на його обґрунтування. При цьому, постанова про визнання майна речовими доказами слідчим ОСОБА_7 була прийнята 21.04.2020р., тобто через тиждень після призначення слідчим ОСОБА_4 експертизи силами Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса, що було визнано слідчим суддею як штучне створення слідчими передумов для накладення арешту тимчасово вилученого майна, яке «повторно» стало речовим доказом у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови 14.04.2020р. про призначення судової біологічної було вирішене питання про скасування арешту з тимчасово вилученого майна, а в подальшому у задоволенні клопотання про повторне його накладення відмовлено, відсутні підстави щодо розпорядження з майном, яке не відіграє роль речових доказів у кримінальному провадженні, у т.ч. направлення його для проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України підлягає оскарженню рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1ст. 303 цього Кодексу, протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, постанова слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14.04.2020р. про призначення судової біологічної експертизи в межах кримінального провадження № 0000053 від 09.10.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14.04.2020р. про призначення судової біологічної експертизи в межах кримінального провадження № 0000053 від 09.10.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України задовольнити.

Скасувати постанову слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14.04.2020р. про призначення судової біологічної експертизи в межах кримінального провадження № 0000053 від 09.10.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 18 травня 2020 року о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1