ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002190, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, який розлучений, має неповнолітню дитину, мешкає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2020 року включно, залишивши без змін раніше визначений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2018 (з урахуванням ухвали від 02.09.2018) розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.
Суд першої інстанції враховував обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, суспільну небезпеку даних кримінальних правопорушень, характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, а також наявність ризиків переховування від суду, вчинення впливу на свідків. Також суд першої інстанції не виявив підстав для зменшення розміру визначеної раніше застави.
В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту
В обґрунтування вказує на порушенням засад рівності всіх учасників процесу, посилаючись на усне клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Вважає, зазначені ризики прокурором носили лише формальний характер на ніякими доказами по справі не обґрунтовувались. Крім цього, зазначив про тривалість розгляду справи у суді.
Також захисник звертає увагу, що розмір застави який був встановлений слідчим суддею 02 вересня 2018 року не був внесений обвинуваченим, що на його думку, свідчить про непомірний розмір призначеної застави для обвинуваченого, та на, що як, вважає захисник, суд не звернув уваги і залишив заставу в раніше встановленому розмірі.

Заслухавши сторони кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі. Застережень вказані норми закону щодо розгляду усних клопотань сторін кримінального провадження при судовому розгляду, як на це посилається захисник в апеляції, не мають.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ризики, які враховувались судом при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати. ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати розглядові справи по суті.
Апеляційний суд вважає, що вказані ризи доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені двох тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до семи років, і суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, та враховуючи особу обвинуваченого, інші обставини, зокрема, що обвинувачений є громадянином Вірменії, має там постійну реєстрацію, на території України міцних соціальних зв`язків не має, не має постійного місця проживання, що в своїй сукупності дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що ускладнить та негативно вплине на повноту, об`єктивність, всебічність та неупередженість дослідження обставин кримінального провадження.
Також, апеляційний суд зважає на те, що судовий розгляд продовжується, анкетні дані і інформація про свідків обвинуваченому є відомі, що разом у сукупності з наведеними обставинами дає підстави ймовірності впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінується обвинуваченому, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Щодо доводів апеляції захисника про непомірність встановленого розміру застави при обранні запобіжного заходу, то сам по собі факт невикористання визначеного обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу і несплата цієї застави, як на це вказує захисник в апеляції, не є досить переконливим для зменшення її розміру. Інших даних і обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру застави стороною захисту не надано і апеляційним судом не встановлено, а тому підстав для зменшення розміру застави, колегія суддів на даному етапі судового розгляду не знаходить.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4