У Х В А Л А

19.12.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві, клопотання слідчого з ОВС першого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000366, відомості щодо якого внесені 17.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді перебуває вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на предмети та речі, які вилучені 13.12.2019, згідно протоколу обшуку будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Розгляд вказаного клопотання було призначено на 19.12.2019. Одночасно, слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає необхідним залишити подане клопотання, виходячи з наступного.

Зі змісту ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначений вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду клопотання про арешт майна, а питання про залишення без розгляду такого клопотання чинним кримінальним процесуальним законодавством не врегульовано, що свідчить про наявність прогалини в законодавстві, тому в силу дії засади законності воно має бути врегульоване та вирішене за правилами застосування аналогії кримінального процесуального закону.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

З огляду на зазначене, виходячи з принципів змагальності і диспозитивності кримінального процесу, визначених ст. ст. 7, 22, 26 КПК України, оскільки особа, яка подала вказане клопотання не з`явилась в судове засідання та не підтримує його вимоги, з якими звернулась, слідчий суддя вважає необхідним залишити вказане клопотання без розгляду.

Разом з тим, слід зазначити, що в подальшому не позбавляє права на повторне звернення із даним клопотанням до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого з ОВС першого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000366, відомості щодо якого внесені 17.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про арешт майна залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1