Провадження № 1-кп/243/626/2020
Справа № 243/3841/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ Донецької області) кримінальне провадження згідно ЄДРДР № 0000645 від 30 березня 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Гудермес, ЧАРСР, РФ, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою(9 класів), отримує доходи за тимчасовими цивільно-правовими угодами різноробочим, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

29 листопада 2018 року за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, зміненим ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 серпня 2019 року, відповідно до якого призначено покарання за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі. Звільнився по відбуттю покарання 23 серпня 2019 року;

17 березня 2020 року за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ч. 1 ст. 70, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи особою раніше судимою за корисливий злочин, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, 30 березня 2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебував біля домоволодіння АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 відчинив за допомогою фізичної сили рук металеву хвіртку та зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , тим самим незаконно проник до нього. Доводячи до кінця свій протиправний умисел, 30 березня 2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, вважаючи, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти доведенню його злочинного умислу до кінця, та що його дії ніким не будуть помічені, дістав з віконної рами скло та проник в будинок. Побачивши в приміщенні будинку обігрівач марки «First Austria» в корпусі білого кольору та пилосос марки «Витязь» ПН-600УХЛ, почав складати вищевказане майно для виносу біля вікна. Проте ОСОБА_3 довести свій злочинний умисел до кінця та вчинити усі ді], які вважав необхідними для доведення злочину до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений співробітниками державної служби охорони на місці вчинення злочину.

Умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 586 грн. 34 коп..

Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки злочину, кримінальна відповідальність за яке передбаченач. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненому правопорушенні визнав повністю та пояснив, що приблизно в 10 год. 00 хв, можливо 30 березня 2020 року, більш точної дати він не пам`ятає, він знаходився в районі міста Слов`янська під назвою «Варшава», де проходив біля будинку потерпілої по вул. Пролетарської(Солідарної), номер будинку він не пам`ятає. Двір був трохи закинутий на вигляд, тому він вирішив, що там ніхто не проживає, отже є можливість таємно проникнути у будинок, з тим щоб що-небудь вкрасти. Він зайшов до подвір`я, де зняв з рами вікна будинку скло. Рама була дерев`яна. Після чого проник до будинку та став нишпорити по кімнатах, знайшов обігрівач, пилосос, підтягнув їх до вікна, з тим, щоб винести з будинку, та був затриманий працівниками охоронної служби. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що їй у спадок дістався будинок АДРЕСА_3 , в якому зараз ніхто не проживає. Вона приходить наглядати будинок, а також вона поставила його під охорону, уклавши контракт з охоронним агентством. За договором охорони, у будинку розміщуються спеціальні датчики руку, які подають сигнал диспетчеру, диспетчер повідомляє охоронців, які не пізніше ніж за сім хвилин повинні приїхати на охоронюваний об`єкт, перевірити причини спрацювання сигналізації. Після чого, вони дзвонять диспетчеру та повідомляється також замовник. Отже, вона може ствердити, що їй зателефонували об 11 год. 00 хв., 30 березня 2020 року та повідомили, що виявили чоловіка в будинку. Вона приїхала та побачила, що невідомий їй чоловік перебуває у будинку, скло з вікна вийнято, біля вікна в приміщенні будинку знаходяться обігрівач та пилосос. Цього чоловіка вона не знала, в будинок проникати йому не дозволяла. Речі їй повернули, отже матеріальних претензій вона до обвинуваченого не має, при вирішенні питання про призначення покарання покладається на розсуд суду.
Судом дослідженні наступні письмові докази:
згідно із витягом, до ЄДРДР № 0000645 30 березня 2020 року внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_3

згідно із подією 102 за № 52730567 від 30 березня 2020 року, заявник ОСОБА_7 працівник охоронної служби «Профзахист» повідомив, що за місцем скоєння затримали невідомого чоловіка, який шляхом пошкодження вікна проник до будинку;
згідно із заявою, ОСОБА_6 просить прийняти міри до невідомої особи, яка 30 березня 2020 року з належного їй домоволодіння АДРЕСА_3 шляхом пошкодження вікна таємно викрала належне їй майно, а саме пилосос та обігрівач, чим заподіяла їй матеріальний збиток в сумі 3000 гривень та дає добровільну згоду співробітникам поліції дозвіл на огляд даного домоволодіння;
відповідно до протоколу огляду із фототаблицями до нього від 30 березня 2020 року, за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 . Зафіксовано, що в будинку перше вікно пошкоджено, в рамі відсутнє нижнє скло. Скло знаходиться на траві біля будинку, друге скло стоїть біля фундаменту з низу. Через вікно видно біля підвіконника обігрівач та пилосос, у дворі біля будинку знаходиться особа, яка представилась ОСОБА_3 , який пояснив, що проник до будинку, звідки намагався викрасти обігрівач та пилосос. В ході огляду встановлено, що обігрівач та пилосос знаходяться в зальній кімнаті, порядок речей порушено, будинок знаходився під охороною сигналізації. Під час огляду були вилучені обігрівач та пилосос, які передано потерпілій під розписку.

згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2020 року, за участю свідка ОСОБА_8 , останній, на фотознімку № 2 впізнав за зовнішніми рисами обличчя чоловіка, якого виявив в будинку АДРЕСА_3 30 березня 2020 року. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2020 року, на фото № 2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2020 року, за участю свідка ОСОБА_9 , останній, на фотознімку № 2 впізнав за зовнішніми рисами обличчя чоловіка, якого виявив в будинку АДРЕСА_3 30 березня 2020 року. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2020 року, на фото № 2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
згідно із протоколом про проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2020 року за участю ОСОБА_3 , всі учасники слідчої дії за вказівкою обвинуваченого направились на вул. Пролетарську(Солідарну), де останній в присутності усіх учасників процесуальної дії добровільно вказав на будинок АДРЕСА_3 та пояснив, що саме з цього будинку він намагався викрасти майно 29 березня 2020 року, однак був виявлений співробітниками охорони;
згідно із товарознавчою експертизою № 137 від 06 квітня 2020 року, ринкова вартість викраденого майна в період часу з 11 год. 30 березня 2020 року по 30 березня 2020 року, з урахуванням зносу, а саме:
вартість обігрівача марки «First Austria» в корпусі сірого кольору становить 419(чотириста дев`ятнадцять)грн. 67 коп.;

вартість пилососу «Витязь», ПН-600УХЛ, 50 ГЦ, 600 ВТ, 200В, становить 166 (сто шістдесят шість)грн. 67 коп;

згідно із дактилоскопічною експертизою № 2/5-93 від 03 квітня 2020 року:

для ідентифікації особи придатні: сліди пальців рук розмірами 18x24 мм та 19x25 мм на відрізку липкої стрічки під №1, відкопійовані з поверхні скла; слід ділянки долонної поверхні руки розмірами 30x40 мм на відрізку липкої стрічки під № 4, відкопійований з поверхні тумби, вилучені 30 березня 2020 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_3 ;

для ідентифікації особи непридатні: слід ділянки долонної поверхні руки розмірами 37x37 мм на відрізку липкої стрічки під №2, відкопійований з поверхні віконної рами; сліди ділянок долонних поверхонь рук розмірами 38x15 мм та 38x16 мм на відрізку липкої стрічки під №3, відкопійовані з поверхні віконної рами, вилучені 30 березня 2020 року при огляді місця події.

згідно із дактилоскопічною експертизою № 2/5-117 від 21 квітня 2020 року:

1. Для ідентифікації особи придатні: сліди пальців рук розмірами .8x24 мм та 19x25 мм на відрізку липкої стрічки під №1, відкопійовані з поверхні скла; слід ділянки долонної поверхні руки розмірами 30x40 мм на відрізку липкої стрічки під №4, відкопійований з поверхні тумби, вилучені 30 березня 2020 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_3 .

Для ідентифікації особи непридатні: слід ділянки долонної поверхні руки розмірами 37x37 мм на відрізку липкої стрічки під №2, відкопійований з поверхні віконної рами; сліди ділянок долонних поверхонь рук розмірами 38x15 мм та 38x16 мм на відрізку липкої стрічки під №3, відкопійовані з поверхні віконної рами, вилучені 30 березня 2020 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_3 .

2. Слід пальця руки максимальними розмірами 18x24 мм та слід пальця руки розмірами 19x25 мм на відрізку липкої стрічки під №1, відкопійовані з поверхні скла, вилучені 30 березня 2020 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_3 , залишені великим пальцем лівої руки, відбиток якого є в дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Слід ділянки долонної поверхні руки розмірами 30x40 мм на відрізку липкої стрічки під №4, відкопійований з поверхні тумби, вилучений 30 березня 2020 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_3 , залишений не ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а іншою особою.
Постановою про визнання речових доказів від 01 квітня 2020 року, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні: обігрівач марки «First Austria» в корпусі сірого кольору; пилосос марки «Витязь» ПН-600УХЛ; 50 ГЦ; 600 ВТ;200 В та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 ..
Згідно із розпискою від 30 березня 2020 року, обігрівач марки «First Austria» в корпусі сірого кольору; пилосос марки «Витязь» ПН-600УХЛ; 50 ГЦ; 600 ВТ;200 Впереданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 ..

Суд приймає до уваги протокол огляду місця події та протоколи впізнання особи за фотознімками та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені відповідно норм чинного КПК України.
Оцінюючи протокол слідчого експерименту з точку зору належності та допустимості, суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Таким чином, виходячи з визначеної у кримінальному процесуальному законі мети слідчого експерименту ця слідча дія проводиться, якщо у слідчого або прокурора вже є певні відомості, які необхідно уточнити та перевірити шляхом відтворення дій або реконструкції обстановки й обставин події.
У такий спосіб слідчий, прокурор має змогу з`ясувати, зокрема, механізм подій, що відбувалися, в цілому або окремих їх деталей, підтвердити або спростувати можливості існування якогось явища, з`ясувати механізм утворення слідів і таке інше. Хід слідчого експерименту й отримані при цьому результати мають бути процесуально зафіксовані шляхом складання протоколу цієї слідчої дії. Крім загальних для кожного протоколу реквізитів, у його вступній частині необхідно відображати, зокрема, короткий зміст показань обвинуваченого, підозрюваного, свідка і потерпілих по суті факту, що перевіряється; мету слідчої дії.
Фактично, в протоколі слідчого експерименту від 10 квітня 2020 року за участю ОСОБА_3 зафіксовані лише пояснення ОСОБА_3 , в яких він вказує на місце вчинення правопорушення та дату його вчинення, тобто слід констатувати, що вказаним протоколом не зафіксовано відтворення дій, обстановки, обставин події правопорушення.
Щодо пояснень ОСОБА_3 в протоколі слідчого експерименту в частині визначення дати вчинення правопорушення, то такі пояснення спростовані самим обвинуваченим, який в судовому засіданні повідомив, що він не пам`ятає точної дати вчинення правопорушення, при цьому, як видно із показань потерпілої, які підтверджуються протоколом огляду місця події, протоколами впізнання особи по фотознімкам, даними про фіксацію повідомлення про вчинення правопорушення, дата вчинення правопорушення саме 30 березня 2020 року.
Щодо місця вчинення правопорушення, то воно зафіксовано протоколом огляду місця вчинення правопорушення та підтверджується показаннями ОСОБА_3 та потерпілої в судовому засіданні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказаний протокол слідчого експерименту не може бути прийнятий як доказ винуватості обвинуваченого, оскільки не містить необхідного інформативного змісту, притаманного протоколу слідчого експерименту.
Суд приймає до уваги як достовірні докази висновки експертиз, оскільки вони проведені компетентними спеціалістами та узгоджуються із вищенаведеними доказами по справі.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч та підтверджуються дослідженими доказами.
Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, допит свідків, дослідження речових доказів - стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Даючи оцінку всім доказам, які були досліджені в процесі судового розгляду, у межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до переконання що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винності ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Згідно із суспільною характеристикою, ОСОБА_3 за час свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , зарекомендував себе з посередньої сторони, скарг з боку сусідів на поведінку не надходило, конфліктів в побуті не допускав. Ніде не працевлаштований. У суспільному житті мікрорайону участі не бере.
Згідно із довідкою КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» № 592 від 31 березня 2020 року, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра в ДВ ОКПЛ м. Слов`янськ не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Згідно із довідкою КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у. Слов`янськ № 2/52-2020 від 31 березня 2020 року та № 2/61-18 від 13 квітня 2020 року, ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у лікаря - нарколога лікувального закладу з березня 2010 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання каннабіоїдів. Зловживання зі шкідливими наслідками». З вересня 2013 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

Згідно із довідкою про судимість № 3-01042020/14044 від 10 квітня 2020 року, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий:
29 листопада 2018 року за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, зміненим ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 серпня 2019 року, відповідно до якого призначено покарання за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі. Звільнився по відбуттю покарання 23 серпня 2019 року;
17 березня 2020 року за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ч. 1 ст. 70, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки,
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому злочині, зважаючи на те, що ОСОБА_3 сприяв досудовому розслідуванню та приймав участь у слідчих діях, в судовому засіданні провину визнав у повному обсязі.
Вирішуючи питання про встановлення обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд зазначає, що приписами ч. 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, у встановленому КПК України випадках, - на потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий за злочин, передбачений ч.1 ст. 357 КК України, і з врахуванням 89 КК України, судимість за вчинення вказаного злочину не знята та не погашена, проте, як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено, тому суд не враховує наявність рецидиву злочину, як обставину, яка обтяжує покарання, та вважає, що обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно із ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд приймає до уваги наступні обставини:
викрадене майно повернуто володільцю повністю, з підстав, які не залежали від волі обвинуваченого, потерпілим не заявлено вимог щодо суворого покарання обвинуваченого, стороною обвинувачення заявлено вимоги щодо обрання реальної міри покарання підсудному;
злочини, вчинені обвинуваченим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесені законодавцем до категорії тяжких злочинів;
обвинувачений у вчиненому розкаявся, під час проведення досудового слідства та в суді сприяв розкриттю злочину, оскільки провину визнав повністю, приймав участь у слідчих діях щодо з`ясування обставин вчинення злочину, та повідомив їх суду, в судовому засіданні виявив розкаяння, розуміння протиправності дій;
обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів;
Обвинувачений не працює, має посередню характеристику, у нього відсутні соціальні зв`язки;
Зважаючи на викладені встановлені судом обставини, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, однак, не в максимальному розмірі в межах санкції статті ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, суд враховує положення ст. 68 КК України щодо визначення покарання за вчинення незакінченого замаху на злочин.

При вирішенні питання про призначення остаточного покарання, суд виходить з того, що 17 березня 2020 року за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ч. 1 ст. 70, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

За таких обставин, злочин вчинений після ухвалення вироку суду від 17 березня 2020 року, але до набрання ним законної сили.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в справі № 766/39/17(провадження № 51-8867кмо18) 01 червня 2020 року висловила правову позицію щодо застосування норми права, за якою при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:
а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);
б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).
У зв`язку з цим, відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, суд при обранні норми закону, враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 і вважає, що остаточне покарання підсудному слід призначити відповідно до норм ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 17 березня 2020 року, за правилами пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за якими одному дню позбавлення волі відповіда ють два дні обмеження волі.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.
В ст. 243 КПК України зокрема зазначається, що експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.
Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Аналіз зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.
Крім того, ст. 122 КПК України передбачено, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.
Відповідно до ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до довідки № 2/5-93 від 03 квітня 2020 року, вартість судової дактилоскопічної експертизи становить 1256 грн. 08 коп..

Відповідно до довідки № 2/5-117 від 21 квітня 2020 року, вартість судової дактилоскопічної експертизи становить 1307 грн. 60 коп..

З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 2563 грн. 68 коп.(1307 грн. 60 коп.+1256 грн. 08 коп.), оскільки наведені витрати відносяться до процесуальних витрат та документально підтверджені.
Розв`язуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 14 ст. 368 КПК України, суд виходить з таких міркувань.
Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2020 року ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою ДУ Бахмутській установі виконання покарань (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 діб до 12 червня 2020 року.
Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_3 затриманий 14 квітня 2020 року.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2020 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ДУ Бахмутській установі виконання покарань (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з 05 травня 2020 року по 04 липня 2020 року включно.
Як роз`яснено у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, зазначено таке: «Законність тримання заявника під вартою з 15.10.2001 до 04.08.2003 п. 74 «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п. 1 ст. 5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі») № 28358/95, п. п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від08.04.2010)». У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд 15.10.2001 прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обгрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008). За таких обставин Суд вважає, що рішення районного суду від 15.10.2001 не забезпечило заявникові адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, а тому тримання заявника під вартою після 15.10.2001 також не відповідає п. 1 ст. 5 Конвенції».
Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.
При цьому, якщо питання про доцільність та обгрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд з метою забезпечення прав засудженого в разі неможливості завершення провадження в апеляційному порядку до спливу двомісячного строку з дня ухвалення вироку судом першої інстанції необхідно незалежно від наявних клопотань сторін кримінального провадження розглянути питання доцільності та обгрунтованості тримання під вартою. У такому випадку суд застосовує правила ст. 331 КПК до завершення розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.
Отже з врахуванням роз`яснень, викладених у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою», при вирішенні питання що належить вчинити із заходами кримінального провадження, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на думку суду слід залишити до набрання вироку законної сили.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання по даному вироку частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 2(двох) років обмеження волі, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2020 року за ч. 1 ст. 70, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, за правилами складання покарань відповідно до пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за якими одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, і остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох)років и 2(двох)місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку - 10 червня 2020 року.
Обігрівач марки «First Austria» в корпусі сірого кольору; пилосос марки «Витязь» ПН-600УХЛ; 50 ГЦ; 600 ВТ;200 В, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002598 відповідно до постанови від 01 квітня 2020 року та передані на зберігання потерпілій під розписку на відповідальне збереження після вступу вироку в законну силу залишити потерпілій ОСОБА_6 за належністю.

Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи на суму 2563(дві тисячі п`ятсот шістдесят три) грн. 68 коп. стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.
Зарахувати у строк покарання весь строк попереднього ув`язнення, починаючи з дня затримання 14 квітня 2020 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя ОСОБА_1