Справа № 761/256/19
Провадження №1-кп/761/1181/2020
В И Р О К
Іменем України

01 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 181 001 000 090 69 від 23.08.2018, у якому
гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, громадянин України, українець, який має неповну вищу освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, реєстрації місця проживання не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий

-19.03.2014 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1, 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, звільнився 04.02.2016;

-08.10.2019 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком 2 роки;
обвинувачується за ч. 2 ст. 289 КК України,
у с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту за таких обставин.
ОСОБА_7 у вересні 2017 року в Інтернет-мережі знайшов оголошення ОСОБА_8 про продаж автомобіля марки «ВАЗ-2105», ціна якого становила 18 тис. грн. У зв`язку з цим у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним транспортним засобом шляхом зловживання довірою.
Реалізуючи вказаний протиправний намір, ОСОБА_7 27.09.2017, приблизно о 13-й год., поблизу станції Київського метрополітену «Нивки», за адресою: м. Київ, вул. Щербаківського 1, де знаходився автомобіль «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зустрівся з ОСОБА_8 та домовився з ним про купівлю зазначеного транспортного засобу, пообіцявши у строк до 01.12.2017 виплатити за автомобіль грошові кошти у сумі 15 тис. грн., насправді не маючи при цьому наміру здійснювати розрахунок з власником цього майна потерпілою ОСОБА_6 .
У подальшому, ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих спонукань, отримав від ОСОБА_8 ключі від вказаного автомобіля, заволодівши у такий спосіб вказаним транспортним засобом, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
Протиправними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 24 184,40 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину беззаперечно визнав та пояснив, що на час вчинення інкримінованого йому злочину він відчував гостру потребу у грошових коштах. Побачивши оголошення про продаж автомобіля марки ВАЗ, він зустрівся з племінником потерпілої ОСОБА_8 та домовився про придбання цього автомобіля, пообіцявши упродовж трьох місяців сплатити за автомобіль 15 тис. грн. Отримав від ОСОБА_8 автомобіль, технічний паспорт та ключі від нього. Насправді наміру розраховуватися за зазначений автомобіль він не мав. Через наявність у нього боргових зобов`язань продав вказаний транспортний засіб та розрахувався зі своїми кредиторами. Цивільний позов потерпілої визнав повністю. Щиро розкаявся з приводу вчиненого, просив суд взяти до уваги, що у більшій частині компенсував потерпілій завдану злочином шкоду.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим суд вважав за необхідне, крім допиту обвинуваченого, здійснити допит потерпілої ОСОБА_6 , дослідити протокол прийняття заяви про вчинений злочин, речовий доказ - розписку обвинуваченого, висновок судової експертизи, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_6 підтвердила викладені у цьому вироку обставини заволодіння вищеназваним транспортним засобом. Одночасно просила врахувати, що ОСОБА_7 не повернув їй усіх коштів за автомобіль, тому просила застосовувати до ОСОБА_7 суворе покарання.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.08.2018 ОСОБА_6 повідомила правоохоронний орган про те, що 27.09.2017 ОСОБА_7 заволодів її транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Розпискою від 27.09.2017 підтверджується, що ОСОБА_7 отримав вказаний автомобіль, взявши на себе зобов`язання у строк до 01.12.2017 сплатити ОСОБА_6 кошти у сумі 15 тис. грн.

Постановою слідчого від 22.08.2018 зазначена розписка визнана речовим доказом та долучена до матеріалів кримінального провадження № 120 181 001 000 090 69.
Вказаними документами підтверджуються показання обвинуваченого та потерпілої про обставини заволодіння ОСОБА_7 названим транспортним засобом.

Висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_9 від 26.12.2018 № 12-2/1060 встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1986 року випуску, за станом на 27.09.2017 становила 24 184,40 грн.
Суд, дослідивши всебічно, повно та неупереджено усі обставини кримінального провадження, оцінивши у відповідності до вимог ст. 94 КПК кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 раніше був судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, за місцем свого фактичного проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих злочином збитків.

Обставини, які згідно з ст. 67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст. 65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений як до вчинення інкримінованого злочину, так і після нього засуджувався за незаконне заволодіння транспортним засобом.

Так, вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2014 ОСОБА_7 засуджено за злочини, передбачені ч. 1, 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019 ОСОБА_7 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки він 27.12.2017 за аналогічних обставин, керуючись корисливими мотивами, заволодів автомобілем ВАЗ, вартістю 23 680 грн.
Отже, злочинне заволодіння транспортними засобами обрано обвинуваченим як спосіб свого матеріального забезпечення.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів необхідним та достатнім є застосування до нього покарання виключно у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 визнається винуватим цим вироком, вчинене 27.092017, тобто до скоєння злочину, за який він засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019, остаточне покарання обвинуваченому має бути призначене на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України.
Цивільний позов потерпілої підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що обвинуваченим під час судового розгляду сплачено ОСОБА_6 кошти у сумі 20 тис. грн., відповідно до висновку судового експерта вартість транспортного засобу потерпілої становила 24 184,40 грн.
Речові докази долучені до матеріалів судового провадження. Процесуальні витрати на проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 289, ст. 65, 70, 72 КК України, ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна за цим вироком та 5 (п`ять) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбування вказаного покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019, які виконувати самостійно.
До набрання цим вироком законної сили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування призначеного цим вироком покарання відраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_7 .

Речові докази зберігати при матеріалах судового провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у загальній сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 4 184 (чотири тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 40 коп.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1