Номер провадження: 11-кп/813/724/20
Номер справи місцевого суду: 492/1361/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Арцизького районного суду Одеської області від 01.10.2019 року в кримінальному провадженні № 0000183 від 03.06.2019 року,-
встановив:
оскаржуваним вироком суду:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
- 22 липня 2019 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Арцизького районного суду Одеської області від 22.07.2019 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.
З ОСОБА_7 стягнено на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
Згідно з оскаржуваним вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він, 04.05.2019 року, пройшов до домоволодіння АДРЕСА_1 . Далі, через огорожу у вигляді металевої сітки проник у двір вказаного будинку та перебуваючи у дворі умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, пройшов до будинку. Після чого, підійшовши до дверей будинку та шляхом пошкодження навісного замку проник у приміщення будинку, а далі через веранду пройшов до господарської будівлі, яка прилягає до будинку, звідки таємно викрав: шість металевих банок фарби «Емаль», об`ємом по 3 літри кожна, на загальну суму 660 грн, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на вказану суму, після чого покинув місце скоєння злочину, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі без звільнення від відбування покарання з випробуванням . Так, прокурор зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово був судимий за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та продовжив займатися злочинною діяльністю, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами і, ці обставини ніким не оспорювалися, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.
Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 8 від 12 червня 2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Як вбачається з тексту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпечності, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання, особу винного, ставлення обвинуваченого до вчинення, який повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, апеляційний суд, приходить до висновку про те, що, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наведені судом першої інстанції доводи на обґрунтування застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України в даному конкретному випадку є такими, які свідчать про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, на думку апеляційного суду, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення і призначив покарання, яке відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особі обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги прокурора про надмірну м`якість призначеного обвинуваченому покарання з посиланням на висновки досудової доповіді, за таких обставин не можуть бути прийнятими апеляційним судом, виходячи з обставин кримінального правопорушення, кількості та вартості викраденого майна.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Арцизького районного суду Одеської області від 01.10.2019 року відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4