Справа № 128/3197/19
УХВАЛА

15 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , представників потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця кримінальне провадження № 0000535, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2019, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286КК України.

До початку судового розгляду даного кримінального провадження захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала подане 15.06.2020 письмове клопотання про зняття арешту, накладеного на майно транспортний засіб, відповідно до якого захисник просила суд скасувати арешт автомобіля Рено Кенго, д.н.з. НОМЕР_1 , яким володів та використовував під час роботи в якості торгового представника обвинувачений ОСОБА_8 , та дозволити ОСОБА_8 його подальше використання в службових робочих цілях під зобов`язанням не допускати приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження автомобіля до прийняття остаточного рішення по справі, оскільки вважає, що відсутні обставини які б підтверджували можливість приховування, пошкодження, втрати або знищення такого майна. Крім того, вказала, що нею перевірена наявність, місце розташування та стан зберігання вищевказаного транспортного засобу та при зовнішньому огляді автомобіля встановлено, що на капоті автомобіля пошкоджене опечатування, яке перешкоджало проникненню під капот автомобіля та доступу до двигуна та інших частин, тому вважає, що належне зберігання автомобіля на майданчику не забезпечується та може призвести до втрати вузлів та інших частин двигуна, у зв`язку з чим вважає, що існують підстави для передачі автомобіля на відповідальне зберігання обвинуваченому. Також захисник обвинуваченого підтримала подане письмове клопотання про визнання невідповідності вимогам закону форми і змісту позовної заяви, поданої позивачами, недотримання вимог ЦПК України та повернення його позивачам, згідно якого просила повернути позивачам позовну заяву, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме позивачами не надано документів про сплату судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав заявлені клопотання, пояснив, що автомобіль, на який накладено арешт, потрібен йому для роботи, а також використання для полегшення пересування, так як він є інвалідом третьої групи.

Прокурор, представники потерпілого та цивільних позивачів, потерпілий в судовому засіданні заперечили проти заявленого клопотання про скасування арешту на майно, оскільки судовий розгляд ще не розпочато, позиції обвинуваченого щодо обставин справи, встановлених на досудовому слідстві, не з`ясовано, під час судового розгляду може виникнути необхідність в додатковому дослідженні даного транспортного засобу, який визнаний речовим доказом, крім цього до обвинуваченого заявлено цивільний позов, за таких умов арешт на його транпортний засіб є також гарантією забезпечення виконання рішення в частині цивільного позову, в разі задоволення позовних вимог. Звернули увагу, що сторона захисту заявляє дане клопотання повторно, з часу вирішення минулого клопотання обставини в справі не змінилися, а ті на які посилається захисник, а саме неналежне зберігання арештованого майна, не є підставою для скасування його арешту.

Щодо клопотання про повернення позовної заяви позивачам прокурор поклався на розсуд суду.

Представники потерпілого та цивільних позивачів, потерпілий просили відмовити у задоволенні клопотання про повернення позовної заяви з огляду на відсутність правових підстав для повернення позовної заяви, в тому числі з огляду на те, що чинним законодавством позивачі звільнені від сплати судового збору за заявленими вимогами.

Заслухавши учасників судового засідання, оглянувши клопотання та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Вирішуючи дане клопотання суд враховує, що воно повторно заявлено до початку судового розгляду кримінального провадження, вказаний транспортний засіб є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, на який накладено арешт з метою його збереження та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та судом на даний час не встановлювався обсяг та порядок дослідження доказів.

Згідно ст. 7 КПК України, основними засадами кримінального провадження є, в тому числі, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та допускається з метою збереження речових доказів.

Обвинуваченим не заперечується, що він бажає використовувати даний автомобіль до завершення судового розгляду справи. Тому при вирішення клопотання суд враховує, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, під час його використання він може бути знищений чи пошкоджений, що призведе до втрати речового доказу у вигляді, встановленому під час досудового слідства, крім цього, судом до спільного розгляду прийнято цивільний позов до обвинуваченого, а тому доцільність арешту транспортного засобу, що належить обвинуваченому, відповідає меті вжитого заходу забезпечення кримінального провадження, що передбачені п.п. 1, 4 ст. 170 КПК України.

Оскільки заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні та питання щодо його дослідження ще не вирішувалося, до обвинуваченого заявлено цивільний позов, що прийнято до спільного розгляду в даному кримінальному провадженні, а можливі виявлені стороною захисту порушення належного зберігання речового доказу в кримінальному провадженні не є підставою для скасування накладеного арешту на такий речовий доказ, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Щодо заявленого клопотання про повернення позовної заяви позивачам, суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 185 ЦПК України подання позовної заяви без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України не є підставою для повернення такої позовної заяви.

При цьому, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" підстави для стягнення судового збору з цивільних позивачів відсутні, оскільки останні звільнені від сплати судового збору відповідно до закону (п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").

Суд враховує позицію Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 713/1275/16-к, відповідно до якої цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної та моральної), завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань.
У зв`язку з чим, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про визнання невідповідності вимогам закону форми і змісту позовної заяви, поданої позивачами, недотримання вимог ЦПК України та повернення позовної заяви позивачам, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 174, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зняття арешту, накладеного на майно транспортний засіб, відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про визнання невідповідності вимогам закону форми і змісту позовної заяви, поданої позивачами, недотримання вимог ЦПК України та повернення позовної заяви позивачам, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя: