У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2020 Справа №607/9316/20

провадження 1-кс/607/4173/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката-захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , в залі суду у м.Тернополі, розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою щодо підозрюваної:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернополя, українки, громадянки України, непрацюючої, на утриманні перебуває малолітня дитина, без зареєстрованого місця проживання, місце фактичного проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження №0001348 від 02 червня 2020 року, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 .

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.06.2020 року, близько 13 годин 30 хвилин, у ОСОБА_5 , яка перебувала в приміщенні магазину «АТБ-Маркет» №1091, що по вул. Лучаківського, 14 в м. Тернопіль, виник злочинний умисел, спрямований, викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 02.06.2020року о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ-Маркет» №1091 що по вул. Лучаківського, 14, в м. Тернопіль, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, викрала з торгового прилавку, що знаходиться в торгівельному залі вказаного магазину дві пляшки горілки торговельної марки «Nimiroff» особлива, ємністю 1 літр кожна, зальною вартістю 286 гривень 08 копійок.

В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел об`єднаний єдиною метою, тримаючи дані пляшки з горілкою відкрито почала рухатись до виходу з магазину не маючи наміру розплачуватись за товар. На вимогу працівників охорони магазину зупинитись ОСОБА_5 , не реагувала хоч і усвідомлювала що здійснює відкрите викрадення майна. Після чого ОСОБА_5 , вибігла із приміщення магазину магазину «АТБ-Маркет» №1091 що по вул. Лучаківського, 14, в м. Тернопіль, тим самим довела свій злочинний умисел до кінця вчинивши всі дії, проте розпорядитись викраденим майном не змогла, з причин що не залежали від її волі, так як була зупинена працівниками охорони.

03.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просить його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 , заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення є лише припущеннями, просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свої позиції, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 02.06.2020р.; заявою керуючої ОСОБА_9 про вчинення злочину від 02.06.2020р.; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 03.06.2020р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.06.202р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.06.2020р.; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_11 від 03.06.2020р.; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_12 від 03.06.2020р.; протоколом огляду відеозапису від 03.06.2020р.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вивченням особи ОСОБА_13 встановлено, що вона має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину, є раніше не судимою.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, зауважили, що в ході досудового розслідування допитано представника потерпілого, свідків, проведено огляд відеозапису з приміщення магазину «АТБ-Маркет» №1091 - місця події. Зазначили, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення так як є ризики того, що вона усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, з врахуванням кількості вчинених нею раніше злочинів, обвинувальні акти про вчинення яких скеровано до Тернопільського міськрайонного суду, може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Підтвердженням цього є ухвала Тернопільського міськрайонного суду у судовому провадженні №607/28985/19 від 12 березня 2020 року про оголошення розшуку обвинуваченої ОСОБА_5 .
Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що підозрювана, не має постійного джерела доходу, стосовно неї на розгляді перебуває 3 обвинувальних акти про обвинувачення у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, однак на шлях виправлення не стала, а продовжує вчиняти умисні корисливі злочини проти власності.
Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування належним чином частково підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме зважаючи на санкцію статті кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 , вона матиме можливість ухилятися від органу досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 10.10.2019року Тернопільським міськрайонним судом обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, визначені зазначеною ухвалою, підозрюваною були дотримані. Щодо оголошення розшуку ОСОБА_5 згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 12 березня 2020 року у справі №607/28985/19, то ОСОБА_5 пояснила, що їй надсилалися повістки за адресою по АДРЕСА_2 , де вона значилася зареєстрованою, проте за вказаною адресою вона не проживає і знята з реєстрації за вказаною адресою, проживає по АДРЕСА_1 з ОСОБА_14 , тому і не була повідомленою про судовий розгляд справи, що стало причиною неявки в судові засідання.
Окремо Суд наголошує, щоосновним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.
Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості

Обрання домашнього арешту, як запобіжного заходу, підозрюваній ОСОБА_5 має два аспекти, які були враховані судом: і приватно-особистісний, і соціальний - людина підозрюється у вчиненні крадіжки на досить незначну суму, що становить близько 5% мінімальної заробітної плати, а тому, не будучи істотно небезпечною для суспільства, не заслуговує на тримання під вартою, а, отже, обмеження свободи до 2 місяців в місцях тримання під вартою. Свобода це абсолютна цінність, необхідна засада повноцінного людського буття.

(!) Двомісячна несвобода (тримання під вартою) надто дорога плата за підозру у викраденні чужого майна на суму 286 грн. І визначенням застави, навіть у мінімальному розмірі, котра є завідомо непідйомним тягарем для підозрюваної, Суд автоматично і безальтернативно визначив би останній запобіжний захід в виді тримання під вартою, що не відповідає принципу верховенства права.

Перебування в установах тримання під вартою, що в сучасній Україні часто не відповідають стандартам права, може відчутно деформувати психіку людини, деперсоналізувати її настільки, що повернення до повноцінного особистісного «я» і повноцінного її буття, буде неможливим.

Суд не може не наголосити на ще одному важливому аспекті матеріально-фінансовому - суспільство заплатить за утримання підозрюваної суму в рази більшу, аніж ту, у вчиненні якої остання підозрюється. Нині, коли держбюджет ледве справляється із необхідними соціальними виплатами із захищених статей, економія людських коштів є важливою державною справою.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_5 , її вік, стан здоров`я, наявність малолітньої дитини на утриманні, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність місця роботи, те, що вона є раніше не судимою, відсутність фактів перешкоджання з її сторони проведенню слідства, не доведенням прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на те, що вона підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а також може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, враховуючи, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою, приходжу до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням обставин справи, особи підозрюваної, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 домашній арешт, за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , шляхом заборони залишати житло цілодобово.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на неї на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
За таких обставин, в задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 слід відмовити, застосувавши при цьому більш м`який запобіжний захід, необхідний та достатній у даному випадку для запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, залишати житло по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які даю можливість виїзду за кордон.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 29 липня 2020 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати на виконання у Тернопільське ВП ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Тернопільського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з під варти.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1