Справа № 442/1909/19
Провадження № 1-кс/442/737/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання начальника 1 відділення СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області старшого майора поліції ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення,-

встановив:

Начальник 1 відділення СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області старший майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду в межах кримінального провадження №0000493, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з клопотанням про накладення грошового стягнення в розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати на свідка ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що останній не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини свого неприбуття за викликом слідчого у кримінальному провадженні №0000493 від 18.03.2019.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що в провадженні СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження за №0000493 від 18.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Під час досудового розслідування свідку ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , зареєстрованому: АДРЕСА_2 , в приміщенні слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції 25 травня 2020 року особисто було вручено повістку про виклик у слідче відділення для проведення допиту на 02 червня 2020 року. Враховуючи те, що ОСОБА_4 відмовлявся поставити підпис у корінці про отримання повістки, було здійснено відеозвукозапис даної процесуальної дії.

Начальник СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області старший майор поліції ОСОБА_3 на розгляд клопотання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду клопотання без його участі, вимоги підтримав. Відповідно до вимог ч.3 ст.244 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України регламентовано, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 67 КПК України, за злісне ухилення від явки до слідчого, свідок несе відповідальність, встановлену законом.
Частиною 1 статті 139 КПК України передбачено, що якщо свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого.
З матеріалів справи встановлено, що учасник ДТП, зокрема ОСОБА_4 , який був пасажиром автомобіля, в теорії міг би мати статус потерпілого. Проте, не має такого процесуального статусу в даному кримінальному провадженні і, очевидно, не бажає його мати, адже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження,ухвалою від 20 березня 2019 року ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду призначено судово-медичну експертизу ОСОБА_4 , яка не була проведена через відмову останнього пройти обстеження судово-медичним експертом.
Згідно положень ч.2 ст. 55 та ч. 3 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Поряд з тим, згідно ч.7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Законодавством визначено, що свідок це фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. Крім цього, процесуального статусу свідка особа набуває не в силу того, що їй щось відомо про подію, а тому що її залучено в процес у цій якості
Як вбачається з рапорту, відомості про ДТП на службу 102 подав ОСОБА_4 , до сьогодні заяви про вчинення кримінального правопорушення не писав, з чого можна зробити висновок про його свідомі дії, спрямовані на уникнення отримання статусу потерпілого в даному кримінальному правопорушенні, які не є кримінально чи адміністративно караними. Отже прямої заборони закону на таке немає. Також слідчим суддею встановлено, що нікому не була оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України. Крім цього, слідчим суддею береться до уваги тривалість досудового розслідування (з березня 2019) понад рік.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8, ч.5 ст.9 КПК). Статтею 17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права на всіх етапах провадження нарівні із законами України
За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.
Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що необхідність втручання в приватне життя визначається принципом пропорційності між таким втручанням та метою, яку переслідує таке втручання (див. рішення у справах "Сілвер та інші проти Сполученого Королівства", від 25 березня 1993 року, Series А N 61, стор. 32, п. 84, та "Петра проти Румунії", від 23 вересня 1998 року, Reports 1998-VII, стор. 2853, п. 36).
Відповідно до п. 1, п.п. 4, 6 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», (зі змінами від 29 березня 2020 року) установлено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. на усій території України карантин. Заборонено до 24 квітня 2020 р. на усій території нашої держави регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні; з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому).
Враховуючи наведені норми КПК України, а також ж те, що ОСОБА_4 викликався до органу досудового розслідування для забезпечення участі у проведенні слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні в порядку, передбаченому ст.135 КПК України, проте за викликом не прибув та не повідомив про причини свого неприбуття.
В той же час постановою КМУ №211 від 11.03.2020 р. починаючи з 12.03.2020 р. до 24 квітня 2020 р. на усій території України установлено карантин, а тому беручи до уваги те, що останній є жителем с. Дуліби Стрийського району, приходжу до висновку, про поважні причини його неприбуття на виклик слідчого, що відповідає вимогам п.3 ч.1 ст. 138 КПК України.
Таким чином у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.66,138,139,144-146КПК України,слідчий суддя,-
постановив:
В задоволенні клопотання начальника 1 відділення СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області старшого майора поліції ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1