Справа № 629/2630/20
Номер провадження 1-кс/629/583/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Лозівського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Царедарівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 12.06.2020 року звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що 11.06.2020 року близько 19:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 спільно зі своєї співмешканкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вживали алкогольні напої. Після чого, у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбулась словесна сварка з ОСОБА_7 , в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотиву особистої неприязні, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, наніс ОСОБА_7 один удар в область черева кухонним ножем, який тримав в правій руці. Згідно довідки з Лозівської ЦРЛ діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 спричинено проникаюче коло різане поранення черевної стінки, комбінований шок 3 ступеня.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне у момент заподіяння.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що той обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тому знаходячись на волі, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін може переховуватись від слідства та суду. Крім цього, підозрюваному відоме місце мешкання свідків, тому з метою уникнення кримінального покарання, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на них, застосовуючи фізичне та психологічне насильство, для примушування останніх змінити свідчення. Також під час досудового розслідування виникли підстави вважати, що ОСОБА_4 раніше судимий, тому перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вину свою визнав, щиро покаявся в скоєному, зобов`язується з`являтися за першою вимогою.
Адвокат ОСОБА_5 заперечував з приводу клопотання, вказав, що підозрюваний має сталі соціальні зв`язки: місце проживання, сім`ю, проживає з потерпілою у цивільному шлюбі 12 років, має грошові заощадження засоби до існування, співпрацює зі слідством, сприяє розкриттю злочину, потерпіла потребує допомоги, яку має намір надавати їй ОСОБА_4 , у зв`язку із чим просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що Лозівським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000746 від 12.06.2020 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
12 червня 2020 року ОСОБА_4 затримано за підозрою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
12 червня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та причетність підозрюваного до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 11.06.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту ОСОБА_8 ; протоколом допиту ОСОБА_9 ; протоколом допиту ОСОБА_10 ; протоколом допиту ОСОБА_11 ; протоколом допиту ОСОБА_12 ; протоколом допиту ОСОБА_9 ; довідкою; протоколом допиту підозрюваного.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.
Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, вбачається наявність розумної підозри відносно підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому державним обвинуваченням злочині. При цьому слідчий суддя, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване підозрюваному діяння.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі « Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
А тому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Наведені обставини у клопотанні слідчого дають підстави вважати про наявність ризиків, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), ст.ст. 148, 155 КПК України, для обрання або для зміни підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, необхідно наявність підстав вважати, що дана особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, буде намагатися або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини в справі, а також продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що він може переховуватись від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні зазначеного клопотання судом також враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу чи свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, дають ті обставини, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, доказів наявності грошових коштів для самозабезпечення суду не надав, не одружений, тобто не має соціально сталих зв`язків, скоїв злочин, який відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З наданих суду доказів встановлено, що у слідчого судді немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. Вказані обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з погрозою застосування насильства, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 372, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Лозівського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 10 серпня 2020 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду діє до 10 серпня 2020 року включно.

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Лозівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області та Лозівській місцевій прокуратурі Харківської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1