печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9160/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0000405,-
ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000405, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 10.11.2017 р., у справі №757/67238/17-к.
Заявник зазначає, що арешт на майно, а саме на мобільні телефони, накладений незаконного та необгрунтовано, оскільки відсутні підстави для накладення арешту.
У судове засідання заявник не з`явився, адвокат ОСОБА_3 , до канцелярії суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, підтримує клопотання та просить його задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі.
Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000405 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 205, ч.ч. 1,3 ст. 209, ч.ч. 1,5 ст.191 КК України.
10.11.2017 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , у справі №757/67238/17-к, задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000405 та накладено арешт на майно, зокрема на комп`ютерну техніку яка, зокрема, належить ОСОБА_4 , а саме:
- мобільний телефон «Samsung», имей 1: НОМЕР_1 , имей 2: НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон iPhone 6 S Pluse, имей: НОМЕР_3 , в корпусі сірого кольору.
Вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки при накладенні арешту встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, має значення для встановлення обставин під час досудового розслідування.
Як визначено ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказуються на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «ІатрідіспротиГреції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот протии Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).
Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішеннявід 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Підозра в кримінальному провадженні №0000405 службовим особам ПрАТ «СК «Саламандра» не пред`явлена.
Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок відомостей, які містяться на телефонах ОСОБА_4 з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Версія органу досудового розслідування, що майно на яке накладено арешт може містити відомості визначені ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000405, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована в клопотанні про скасування арешту майна та наданими доказами.
Також, слідчим суддею враховано, що орган досудового розслідування мав достатньо часу для дослідження майна ОСОБА_4 , оскільки останнє було вилучено 22.08.2017 р., що підтверджує відсутність підстав для подальшого збереження арешту.
Таким чином, враховуючи принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом , слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Керуючисьст.ст. 170-175, 309 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 у справі №757/67238/17-к від 10.11.2017 р., на майно ОСОБА_4 , а саме:
- - мобільний телефон «Samsung», имей 1: НОМЕР_1 , имей 2: НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон iPhone 6 S Pluse, имей: НОМЕР_3 , в корпусі сірого кольору..
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1