Провадження № 11-кп/824/2064/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 0000857 від 08.10.2015,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Київського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Захисником ОСОБА_7 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на заставу, що була внесена ОСОБА_9 у сумі 82 680 грн. 00 коп. В обґрунтування доводів указаного клопотання захисник зазначила, що ОСОБА_8 бажає надати новий доказ до суду, а саме висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа. Для проведення вказаної експертизи необхідна особиста участь ОСОБА_8 , а перебування останнього у Київському слідчому ізоляторі унеможливлює проведення вказаної експертизи. Крім того зазначила, що обвинувачений ОСОБА_8 має на утриманні трьох малолітніх дітей і дружину, має постійне місце роботи, за яким позитивно характеризується. Захисник звернула увагу також і на добросовісну процесуальну поведінку обвинуваченого, як під час досудового розслідування так і в суді першої інстанції. За наведених обставин вважала за можливе змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на заставу.

Заслухавши доповідь судді, думку:

захисника, яка підтримала подане клопотання, підтвердила його доводи та просила задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 ;

обговоривши доводи клопотання та дослідивши надані матеріали, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання захисника з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2020 ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Вказаним вироком також змінено застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід із застави на тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у КПК України.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у випадках, коли інші, більш м`які запобіжні заходи не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Аналіз положень кримінального процесуального закону, які регулюють порядок як застосування, так і зміну та продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою дає підстави стверджувати те, що підставою для початку провадження як про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою, та зміна запобіжного заходу з більш м`якого на тримання під вартою, є відповідне клопотання слідчого чи прокурора. При цьому, посилання у законі на необхідність вручення копії клопотання обвинуваченому дає підстави стверджувати те, що підставою для провадження про застосування, продовження строку тримання під вартою чи зміну запобіжного заходу з більш м`якого на тримання під вартою на етапі судового розгляду виключно є письмове клопотання прокурора. На думку колегії суддів, посилання законодавця на необхідність вручення обвинуваченому копії клопотання прокурора за певний проміжок часу до початку розгляду цього клопотання є запорукою забезпечення обвинуваченому права на захист шляхом надання певного проміжку часу, необхідного для ознайомлення із цим клопотанням, його мотивами та можливістю підготовки до захисту. Сам же факт обов`язковості подання прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу, про продовження строку тримання під вартою чи про зміну запобіжного заходу з більш м`якого на винятковий запобіжний захід, яким є тримання під вартою, покликаний забезпечити об`єктивне та неупереджене вирішення зазначених вище питань безстороннім судом. Зазначені вище положення КПК України перебувають у відповідності із вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 ст.6 якої надає кожному право на розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, а п/п. «b» п. 3 ст.6 забезпечує право кожного мати час і можливості, необхідні для підготовки до захисту. Крім того, нормами кримінального процесуального законодавства саме на орган державного обвинувачення покладено обов`язок доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, за наявності яких неможливе застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як вбачається з вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2020 щодо ОСОБА_8 та з пояснень захисника ОСОБА_7 , наданих в суді апеляційної інстанції, питання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з застави на тримання під вартою в порушення вимог КПК України було вирішено за ініціативою суду. При цьому у вироку судом не обґрунтовано наявність ризиків, які стали підставою для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу та не наведено підстав, які б вказували на недостатність застосування запобіжного заходу у виді застави, з метою запобігання наявним ризикам. Також матеріали провадження не містять будь яких даних щодо неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового провадження в суді першої інстанції, коли щодо нього діяв запобіжний захід у виді застави. Не наведено таких даних і прокурором під час розгляду клопотання в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи зазначені вище обставини, відсутність вмотивованого рішення суду щодо необхідності зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з застави на тримання під вартою, відсутністю даних щодо недостатності застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу як застава, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду викладене у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.
При цьому, як вбачається з вироку, грошові кошти у сумі 82680 грн., сплачені як застава за ОСОБА_8 підлягають поверненню заставодавцю ОСОБА_9 лише після набрання вироком законної сили. Враховуючи те, що на даний час вирок щодо ОСОБА_8 не набрав законної сили, оскільки на вказаний вирок надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка прийнята до розгляду апеляційним судом, вимоги клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 з тримання під вартою на заставу, що була внесена ОСОБА_9 в сумі 82680 грн. не ґрунтуються на вимогах законодавства.
Керуючись ст. ст. 177, ч.1 ст. 183, 401, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Рішення суду викладене у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4