ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1347/20 Справа № 191/3897/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року, відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ Синельниківської виправної колонії №94 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 строку призначеного покарання. За період відбування покарання засуджений має 2 заохочення, стягнень не має, раніше неодноразово судимий, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, раніше до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, тому суд дійшов висновку, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, та його поведінка під час відбування покарання на даний момент несе лише формальний характер.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Вимоги скарги засуджений обґрунтовує тим, що що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, зокрема, тим, які підтверджуються його зразкову поведінку в місцях позбавлення волі та сумлінне ставлення до праці, оскільки працевлаштований з першого дня відбування покарання у ДУ Синельниківська виправна колонія №94, має заохочення, стягнень не має, приймає участь у програмі диференційованого виховання, позовів не має, а тому вважає, що до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене ст. 81 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив його звільнити умовно-достроково, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_5 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2017 року, яким засуджений до 3 років 9 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року цей вирок залишено без змін, та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення з 27 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Також ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2018 року ОСОБА_5 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 01 серпня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Поряд із цим, судом взято до уваги, що ОСОБА_5 працевлаштований, до праці ставиться добре, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, має 2 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до своїх обов`язків, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи і роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Судом також взято до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів та вже звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин.
Надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування щодо засудженого ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи ОСОБА_5 про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні. Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання установи виконання покарань.
Колегія суддів звертає увагу суду на те, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, раніше вчиняв умисні тяжкі злочини та звільнявся умовно-достроково, однак на шлях виправлення не став й знову вчинив умисний злочин.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог засудженого, колегія суддів виходить також й з того, що ОСОБА_5 за весь час відбування покарання має лише 2 заохочення, що у сукупності вказує на недоведення ним свого виправлення ставленням до праці та не свідчить про те, що його поведінка зазнала позитивних змін.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ДУ «Синельниківська виправна колонія №94» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4