КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2847/2020 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року,
за участю:
представника особи, в інтересах

якої поданого скаргу ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , а саме:
автомобіль марки «КІА» модель «Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова : НОМЕР_2 , сірого кольору;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.03.2020 року на автомобіль марки «КІА» модель «Optima»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова : НОМЕР_4 G НОМЕР_5 , сірого кольору;
ключ до автомобіля автомобіль марки «КІА» модель «Optima»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 ,сірого кольору.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «КІА» модель «Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова : НОМЕР_2 , сірого кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.03.2020 року на автомобіль марки «КІА» модель «Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова : НОМЕР_4 G НОМЕР_5 , сірого кольору; ключ до автомобіля автомобіль марки «КІА» модель «Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , сірого кольору, які на праві приватної власності належить громадянину ОСОБА_6 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм кримінального процесуального законодавства України, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке полягало у неправильному застосуванні передбачених законом підстав та порядку для арешту майна. Судом розглянуто клопотання з недотриманням процесуальних строків, передбачених ч. 1 ст. 172 КПК України. При цьому, а ні стороною обвинувачення, а ні самостійно слідчим суддею не було продовжено строк розгляду даного клопотання.
Також апелянт зазначає, що клопотання подано з порушенням вимог ст. ст. 170, 173 КПК України. Вищевказане майно, а саме автомобіль марки «КІА» модель «Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова : НОМЕР_2 , був придбаний ОСОБА_6 12 березня 2020 року у громадянина ОСОБА_9 , та 13 березня 2020 року відповідно до Довіреності від 12.03.2020 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованої в реєстрі за номером 1693 бланк серії НОІ № 488260, було поставлено на облік та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.03.2020 року. Відповідно до положень ст. 98 КПК України автомобіль марки КІА «Optima» сірого кольору, 2015 року випуску д.н.з. НОМЕР_6 , номер кузова - НОМЕР_2 набутий у спосіб встановлений законодавством України та не є майном яке набуте кримінально протиправним шляхом.
Крім того апелянт зазначає, що як в клопотанні про арешт майна так і під час судового розгляду жодного обґрунтування відповідно вимог ст. 98 КПК України щодо того, що вищевказаний транспортний засіб - має значення як речовий, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження наведено не було.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів судового провадження, слідчими СВ ВП №3 Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в СРДР за №0003711 від 28 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.02.2020 у невстановлений час ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою: м. Київ. вул. Д. Щербаківського, 41, незаконно заволодів автомобілем марки Кіа моделі Optima, сірого кольору, 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , який попередньо орендував, після чого на підставі підробленої довіреності переоформив автомобіль на своє ім`я, чим заподіяв матеріальну шкоду на суму 432000 грн., які належать ОСОБА_12 .
Надалі, автомобіль марки Кіа моделі Optimaсірого кольору 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 реєстраційний номер НОМЕР_8 , яким незаконно заволодів ОСОБА_11 на підставі підроблених документів був неодноразово перереєстрований на інших власників.
05.05.2020 за адресою: Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 2 вказаний транспортний засіб був зупинений працівниками поліції та встановлено, що ним керує ОСОБА_13 , який пояснив, що придбав автомобіль марки Кіа моделі Optima, реєстраційний номер НОМЕР_8 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , сірого кольору у ОСОБА_6 , але не оформив право власності на себе у зв`язку із карантином. ОСОБА_6 у свою чергу пояснив, що придбав автомобіль у ОСОБА_9 , який на думку органів досудового розслідування може бути співучасником вказаного кримінального правопорушення та діяв спільно з ОСОБА_11 та продали вказаний автомобіль на підставі підроблених документів.
В ході огляду місця події 05.05.2020 р. за адресою: Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка. вул. Соборна, 2 працівниками поліції було вилучено:
1. автомобіль марки Кіа моделі Optima, реєстраційний номер НОМЕР_9 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , сірого кольору.
2. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.03.2020 на автомобіль марки Кіа моделі Optima, реєстраційний номер НОМЕР_9 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , сірого кольору.
3. ключ до автомобіля марки Кіа моделі Optima, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , сірого кольору.
Постановою слідчого від 05.05.2020 року вищезазначене вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з підстав його відповідності вимогам ст. 98 КПК України як предметів кримінально-протиправних посягань.
06.05.2020 поштовим відправленням прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0003711 від 28 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 КК України, про арешт майна, яке надійшло до суду 12.05.2020 року.
На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що автомобіль марки Кіа моделі Optima, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , свідоцтво про його реєстрацію та ключ до нього, є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ст. 98 КПК України, є об`єктами кримінально протиправних дій, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, що є підставою для їх арешту, з метою збереження речового доказу.
18.05.2020 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому вислухані пояснення прокурора володільця майна та його представника, а також були досліджені матеріали судового провадження та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя встановив, що автомобіль марки Кіа моделі Optima, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , сірого кольору, ключа та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який тимчасово вилучено 05.05.2020 року під час проведення огляду місця події, має на меті забезпечити збереження речового доказу та виконання слідчих дій у кримінальному провадженні, оскільки останнє підпадає під ознаки п. 3, п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто має ознаки речового доказу згідно ст. 98 КПК України, і воно є предметом кримінального правопорушення, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому врахував завдання арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, доведеність слідчим мети застосування арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.
Доводи апеляційної скарги, що автомобіль марки КІА «Optima» сірого кольору, 2015 року випуску д.н.з. НОМЕР_6 , номер кузова - НОМЕР_2 набутий у спосіб встановлений законодавством України та не є майном яке набуте кримінально протиправним шляхом та ОСОБА_6 , є його законним власником, не спростовують висновків слідчого судді, оскільки зазначене майно визнано в законному порядку речовими доказами у кримінальному провадженні №0003711, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З урахуванням того, що арештоване майно є предметом кримінального правопорушення, суд першої інстанції приймаючи рішення у справі, в даному випадку накладення арешту на майно, вірно оцінив в сукупності всі обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням у відповідності до закону постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тому доводи апеляційної скарги, в частині того, що слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність достатніх підстав того, що автомобіль марки КІА «Optima» сірого кольору, 2015 року випуску д.н.з. НОМЕР_6 , номер кузова - НОМЕР_2 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та можливості використання його в якості речового доказу, є безпідставними.
Проте є слушними доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею не дотримано строків розгляду клопотання відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, однак колегія суддів з урахуванням обставин справи, вважає дану обставину не істотним порушенням норм кримінального процесуального закону.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу із змінами без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , а саме:
автомобіль марки «КІА» модель «Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова : НОМЕР_2 , сірого кольору;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.03.2020 року на автомобіль марки «КІА» модель «Optima»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова : НОМЕР_4 GМ4А71F5627997, сірого кольору;
ключ до автомобіля автомобіль марки «КІА» модель «Optima»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 ,сірого кольору, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4