Справа № 304/496/20 Провадження № 1-кс/304/171/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , фактичного володільця майна ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 25 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали оголошено 30 квітня 2020 року о 15.00 год.

Слідчий СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000182 від 25 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України про накладення арешту на автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, якій на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 , та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Клопотання мотивує тим, що 24 квітня 2020 року до Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що в центрі с. Т.Поляна по вул. Зеленій, а саме на мості, автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору,під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проїхав впритул до велосипедиста, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зі слів останньої зачепив руль велосипеда, на якому вона їхала, внаслідок чого вона не втрималась на велосипеді та впала на асфальтобетонне покриття, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної гематоми правого гомілкового ступеневого суглобу, перелом передплюсної кістки під питанням, забої, садна передньої поверхні правого колінного суглобу, забійні садна правого ліктьового суглобу. Після вказаної події автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, був виявлений працівниками поліції на відстані 1200 метрів від будинку №б/н по вул. Шевченка в с. Т. Поляні, де було проведено огляд даного транспортного засобу, після чого його вилучено та поміщено на спецмайданчик тимчасового тримання транспортних засобів Перечинського ВП, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , P.O. Hviezdoslava 58/104. Крім цього, в с. Т. Поляна по вул. Шевченка, а саме біля буд. №95, ОСОБА_9 добровільно видала належний їй велосипед марки «TECNO ВІКЕ», синього кольору, на якому вона здійснювала рух по вул. Зеленій в с. Т. Поляна, де з її слів мало місце ДТП, який після проведення огляду також вилучений та поміщений на спецмайданчик тимчасового тримання транспортних засобів Перечинського ВП. За даним фактом розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000182 від 25 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України. Отже враховуючи те, що для здобуття доказів, а також встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, проведення всіх необхідних слідчих дій, а саме встановлення винної особи даної дорожньо-транспортної пригоди, необхідно призначення та виконання судово-медичної експертизи, автотехнічної експертизи, експертизи технічного стану транспортного засобу, проведення відтворення обставин дорожньо-транспортної пригоди, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив таке задовольнити, при цьому посилаючись на викладені у нього обставини.

У судовому засіданні фактичний користувач майна ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 заперечили проти накладення арешту на автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та одночасно просили передати фактичному користувачу такі на відповідальне зберігання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши надані слідчим матеріали, зваживши доводи, викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як убачається з наданих слідчим матеріалів, 24 квітня 2020 року до Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що в центрі с. Т.Поляна по вул. Зеленій, а саме на мості, автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору,під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проїхав впритул до велосипедиста, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зі слів останньої зачепив руль велосипеда, на якому вона їхала, внаслідок чого вона не втрималась на велосипеді та впала на асфальтобетонне покриття, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної гематоми правого гомілкового ступеневого суглобу, перелом передплюсної кістки під питанням, забої, садна передньої поверхні правого колінного суглобу, забійні садна правого ліктьового суглобу.

Також із даних матеріалів вбачається, що 24 квітня 2020 року дану подію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000182 з правовою кваліфікацією за ст. 291 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000182 від 27 квітня 2020 року (а. с. 4).

Крім цього, з протоколу огляду місця події від 24 квітня 2020 року вбачається, що автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору після огляду вилучено (а. с. 7-9).

Вказаний автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 постановою слідчого СВ Перечинського ВП про визнання речових доказів від 25 квітня 2020 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №00000182 (а. с. 11-12).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (див. рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчій суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно слід задовольнити.

Разом з цим, з огляду на те, що вищевказаний автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який поміщено на спеціальний майданчик Перечинського відділення поліції, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , хоч і є речовими доказами, однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що таке без шкоди для кримінального провадження можливо передати на відповідальне зберігання фактичному користувачу, при цьому забезпечивши слідчому, прокурору та судовому експерту у разі необхідності доступ до вказаного майна.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 25 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, якій на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , P.O. Hviezdoslava 58/104, та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Автомобіль марки «Дейво ланос», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який поміщено на спеціальний майданчик Перечинського відділення поліції, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання фактичного користувача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_2 із забороною відчужувати та змінювати будь-яким чином зовнішній вигляд та технічний стан транспортного засобу, забезпечивши слідчому, прокурору та судовому експерту у разі необхідності доступ до вказаного майна.

Попередити фактичного користувача вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , а контроль за її виконанням - на прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1