печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003190 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працюючої вчителем у Шевченківській ЗОШ №1 Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно висунутого обвинувачення, 20.07.2018 року, приблизно о 19.00 год. ОСОБА_6 приїхала в центральну частину м. Києва, а саме на вул.. Хрещатик з метою прогулянки, де вирішила зайти до магазину «ЗАРА», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 23 ТОВ «ЗАРА Україна» (код 35534624) з метою подивитися речі одягу та взуття.
В подальшому, перебуваючи в приміщенні магазину «ЗАРА», приблизно о 20.00 год. ОСОБА_6 підійшла до одного зі стелажів на якому лежали виставлені для продажу жіночі сумочки у торговому залі жіночого відділу, де оглянула та вибрала собі жіночу сумочку чорного кольору артикул:8417/204/040 вартістю 1082 грн. 50 коп. без ПДВ, але на її придбання у ОСОБА_6 не вистачало грошових коштів.
Надалі, впевнившись в тому, що на жіночій сумочці чорного кольору відсутні зовнішня сигнальна кліпса, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи умисно з корисливих спонукань, переконавшись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_6 взяла зі стелажу та повісила через своє праве плече жіночу сумочку чорного кольору. Після чого, направилась на вихід з магазину «ЗАРА», таким чином виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця. Однак довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_6 не змогла з причин, що не залежали від її волі, так як після виходу з приміщення вказаного магазину спрацювали сигнальні антикрадіжкові рамки та вона була зупинений працівниками охорони магазину «ЗАРА».
Такі дії ОСОБА_6 що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але не доведеними до кінця з причин, що не залежали від її волі, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
07.08.2018 року між потерпілим ТОВ «ЗАРА УКРАЇНА» в особі представника ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою, представник потерпілого ТОВ «ЗАРА УКРАЇНА» ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 повністю визнала свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до положень ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченою.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обвинувачена ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_5 кожен окремо, просили затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_6 повністю визнала себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.
Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди.
Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 та представник потерпілого ТОВ «ЗАРА УКРАЇНА» ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ТОВ «ЗАРА УКРАЇНА» в особі представника ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження даної угоди згідно з якої узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 469, 471, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 07.08.2018 року між потерпілим ТОВ «ЗАРА УКРАЇНА» в особі представника ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази, а саме:
- сумочку чорного кольору артикул:8417/204/040, що передане на відповідальне зберігання представнику власника майна ТОВ «ЗАРА Україна» - залишити потерпілому як власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.
Копію вироку вручити учасникам судового провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1