Справа № 192/112/20
Провадження № 1-кп/192/40/20
В И Р О К
Іменем України

"10" червня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000774, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 грудня 2019 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню-спеціальну освіту, працевлаштований за цивільно-правовим договором в ТОВ «Агро-овен» на посаді вантажника, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, не є інвалідом, раніше судимого:

-13 січня 2011 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

-09 березня 2011 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

-11 листопада 2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 11 листопада 2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення.

Так, 19 грудня 2019 року приблизно о 17 год. 50 хв. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу подвір`я будинку АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим умислом направленим на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони залишаються таємними для оточуючих, протиправно заволодів мотоциклом «FORTE FT110-2», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , та не заводячи двигун мотоцикла, за допомогою м`язової сили привів вказаний мотоцикл в рух. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, покотивши мотоцикл по вул. Братів Бєльченко в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, тим самим, незаконно повторно заволодів вказаним транспортним засобом, ринкова вартість якого складає 13009 грн. 46 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 13009 грн. 46 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, що 19 грудня 2019 року о 17 год. 50 хв. він йшов по вул. Братів Бєльченко в смт Солоне, Солоняньского району, Дніпропетровської області, де біля буд. №57 побачив, мотоцикл без нагляду. Він вирішив забрати мотоцикл, для цього покотив його по вул. Братів Бєльченко в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, прокотивши мотоцикл приблизно метрів 100 він вирішив, що вказаний мотоцикл йому не потрібен і тому він залишив його на узбіччі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий показав, що 19 грудня 2019 року десь о 17 год. 30 хв. він приїхав на своєму мотоциклі до свого знайомого на АДРЕСА_1 . Залишивши мотоцикл на вулиці він зайшов на подвір`я домоволодіння. Через деякий час сторонні люди йому повідомили, що невідома особа заволоділа його мотоциклом.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин через рік після звільнення з місць позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання стороною обвинувачення вказано рецидив злочинів.
Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, те, що він вину визнав, але щиро не кається, висновків щодо своєї протиправної поведінки для себе не зробив, вибачення у потерпілого не просив, тому суд вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття.
Що стосується обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, то оскільки вчинення обвинуваченим аналогічного злочину враховано, як кваліфікуючу ознаку у виді повторності, тому на думку суду в даній справі відсутня така обставина, яка обтяжує покарання, як рецидив злочинів.
Керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, оскільки призначенням більш меншого строку покарання не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. Суд не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого, враховуючи обставини злочину та його наслідки.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Оскільки суду не було надано жодного речового доказу, тому й вирішити питання, щодо їх долі суд позбавлений можливості.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення строком п`ять років шість місяців без конфіскації майна.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту початку його фактично виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1