Справа № 308/1619/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника власника майна ПП «Карпати 2000» - ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000367 - слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , про арешт майна (рахунків), -
ВСТАНОВИВ:
01 листопада 2019 року прокуратурою Закарпатської області розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000367, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 191 КК України.
23.01.2020 постановою заступника прокурора області ОСОБА_6 про доручення проведення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000367 доручено здійснювати СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області.
23.04.2020 постановою начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення перекваліфіковано за ч. 2 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом про призначення №1 від 20.09.2016 року призначено ОСОБА_7 на посаду директора ПП «Карпати-2000» (, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Крилова, 15 А)
Відповідно до Статуту ПП «Карпати-2000» управління підприємством здійснює керівник, на якого покладаються повноваження із здійснення поточного (оперативного) керівництва підприємством, організації його виробничо-господарської, соціально-побутової та іншої діяльності, забезпечення виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та контрактом та обов`язок організовувати подання звітності до органів фіскальної служби із достовірною інформацією.
Відповідно до ст.16 Податкового кодексу України, ОСОБА_7 , як службова особа ПП «Карпати-2000», був зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розміри, встановлених законами, забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом установлених строків.
Згідно з п.3 ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996 від 16.07.1999 (із змінами та доповненнями) ОСОБА_7 був відповідальним за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років.
Відповідно до п.6 ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996 від 16.07.1999 (із змінами та доповненнями) ОСОБА_7 , як службова особа ПП «Карпати-2000», був зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.
Згідно з п.8 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996 від 16.07.1999 (із змінами та доповненнями), ОСОБА_7 , який відповідно до статуту ПП «Карпати-2000» здійснював управління та керівництво підприємством, був відповідальний за своєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та достовірність відображених у них даних.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ПП «Карпати-2000» (), здійснюючи діяльність згідно основного КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, уклало 8 угод на проведення капітального і поточного ремонту з управлінням капітального будівництва Ужгородської міської ради на загальну суму 3 050 732, 86 грн., 3 угоди з центральною міською клінічною лікарнею м. Ужгорода на загальну суму 209 099, 53 грн., 1 угоду з Департаментом культури Закарпатської ОДА на загальну суму 22 558, 80 грн., 1 угоду з Департаментом фінансів Закарпатської ОДА на загальну суму 81 980, 00 грн. та 1 угоду з Департаментом економічного розвитку і торгівлі Закарпатської ОДА на загальну суму 54 000, 00 грн.
Всього укладено 14 угод на загальну суму 3 418 371,19 грн.
Відповідно до п. 187.7. ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.
Так, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, ПП Карпати 2000 отримано на розрахунковий рахунок бюджетних коштів по взаємовідносинах з державними (або комунальними) установами (організаціями) 4 874 243,86 грн. (в т.ч. ПДВ 812 373,83 грн.), а задекларовано (визнано зобов`язання з ПДВ) на загальну суму 1 090 964,86 грн. ( в т.ч. ПДВ 181 827,48 грн.).
У порушення абз. б п. 185.1. ст. 185, абз. б, абз. в п.п. 186.2.2. п. 186.2. ст. 186, п. 187.7. ст. 187, п. 188.1. ст. 188, п. 193.1. ст. 193, п. 200.1., п. 200.2. ст. 200 Податкового кодексу України, підприємством занижено суму податкових зобов`язань по отриманих бюджетних коштах за виконані будівельно-монтажні роботи та інші ремонтні роботи на суму 630 547 грн. податку на додану вартість.
Не дивлячись на це, у період з 01.01.2018 по 17.01.2019 ОСОБА_7 подавав до органів фіскальної служби податкові декларації з податку на додану вартість, де не відобразив в повному обсязі податкові зобов`язання по отриманих бюджетних коштах за виконані будівельно-монтажні роботи та інші ремонтні роботи, та умисно ставив на них свій електронний цифровий підпис та надсилав такі декларації з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1
Зокрема, розрахунок податкових зобов`язань по отриманих бюджетних коштах за виконані будівельно-монтажні роботи та інші ремонтні роботи здійснювався на підставі податкових декларацій з податку на додану вартість, які подавалися підприємством протягом 2018-2019 років, а саме: податкова декларація з податку на додану вартість від 16.05.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 15.06.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 16.07.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 16.08.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 17.09.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 16.10.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 16.11.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 18.12.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 17.01.2019 року подачу яких ОСОБА_7 здійснював за допомогою електронного цифрового підпису, відповідно до договору про визнання електронних документів №709002 від 30.11.2017, якими він отримав електронний цифровий підпис.
Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища.
Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності, до офіційного документа. При цьому, форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.
Таким чином, незаконні дії ОСОБА_7 , як директора ПП "Карпати-2000», щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей спричинили ненадходження до державного бюджету України грошових коштів на загальну суму 630 547 грн.
Дані порушення підтверджуються актом перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області №62/07-16-14-02/40850093 від 22.08.2019 року, яким підприємству донараховано податок на додану вартість на загальну суму 630 547 грн.
Отже, ОСОБА_7 , будучи службовою особою - директором ПП «Карпати-2000», переслідуючи мету мінімізації податкових зобов`язань ПП «Карпати-2000» зі сплати податку на додану вартість під час здійснення будівельно-монтажних та інших ремонтних робіт за бюджетні кошти, умисно, розуміючи справжній зміст і характер своїх злочинних дій, при розрахунку вказаного податку на додану вартість, не відображаючи в повному обсязі податкові зобов`язання по отриманих бюджетних коштах за виконані будівельно-монтажні роботи та інші ремонтні роботи, вчинив внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, а саме: податкова декларація з податку на додану вартість від 16.05.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 15.06.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 16.07.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 16.08.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 17.09.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 16.10.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 16.11.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 18.12.2018 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 17.01.2019, після чого проставив на вказаних податкових деклараціях свій електронний цифровий підпис та вчинив видачу вказаних неправдивих офіційних документів - податкових декларацій з податку на додану вартість в спосіб їх подачі шляхом надсилання таких декларацій з електронної пошти до органів фіскальної служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 366 КК України, а саме внесенні до офіційних документів неправдивих відомостей, чим причинив ненадходження коштів до державного бюджету України на загальну суму 630 547 грн., що спричинило тяжкі наслідки.
27 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
Згідно ч. 5 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 366 КК України, відноситься до середньої тяжкості.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ПП «Карпати-2000» отримувало за виконані роботи на рахунки, що відкриті та обслуговуються у наступних банках:
?АТ "УКРСИББАНК" (МФО 351005, м. Київ вулиця Андріївська, 2/12), а саме: рахунки № НОМЕР_1 (IBAN - НОМЕР_2 ) (Українська гривня), № НОМЕР_3 (IBAN - НОМЕР_4 ) (Українська гривня);
?АТ "ТАСКОМБАНК" (МФО 339500, м. Київ вул. Симона Петлюри, 30), а саме: рахунки № НОМЕР_5 (IBAN - НОМЕР_6 ) (Українська гривня), № НОМЕР_7 (IBAN - НОМЕР_8 ) (Українська гривня);
?Закарпатському РУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (МФО 312378, м. Ужгород вул. Швабська, 64; 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30), а саме: рахунки № НОМЕР_9 (IBAN - НОМЕР_10 ) (Українська гривня), № НОМЕР_11 (IBAN - НОМЕР_12 ) (Українська гривня), № НОМЕР_13 (Українська гривня);
?АТ "КРЕДОБАНК" (МФО 325365, м. Львів вул. Сахарова, 78), а саме: рахунки № НОМЕР_14 (IBAN - НОМЕР_15 ) (українська гривня), № НОМЕР_16 (українська гривня), № НОМЕР_17 (IBAN - НОМЕР_18 ) (українська гривня), № НОМЕР_19 (IBAN - НОМЕР_20 ) (українська гривня), № НОМЕР_21 (українська гривня), № НОМЕР_22 (IBAN - НОМЕР_23 ) (українська гривня), № НОМЕР_24 (IBAN - НОМЕР_25 ) (українська гривня), № НОМЕР_26 (українська гривня);
?АТ "АЛЬФА-БАНК" (МФО 300346, м. Київ вулиця Велика Васильківська, 100), а саме: рахунки № НОМЕР_27 (IBAN - НОМЕР_28 ) (Українська гривня), № НОМЕР_29 (IBAN - НОМЕР_30 ) (Українська гривня), № НОМЕР_29 (Українська гривня).
Наявність збитків, спричинених кримінальним правопорушенням та те, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст.170 КПК України, тобто майна, на яке може бути накладено арешт, та яким виконаються потреби досудового розслідування щодо забезпечення кримінального провадження, зокрема відшкодування збитків (завданої кримінальним правопорушення шкоди), можливого цивільного позову, виправдовують такий ступінь втручання (обмеження) у права та свободи, як накладення арешту на майно, який є необхідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. З огляду на викладене та враховуючи розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з метою відшкодування збитків, нанесених при внесені завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на вищезазначені рахунки ПП «Карпати-2000».

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали зазначене клопотання та просили суд його задовольнити.

Представник власника майна ПП «Карпати 2000» ОСОБА_5 категорично заперечила проти задоволення судом зазначеного клопотання, оскільки вважає, що слідчим та прокурором не зазначено мету накладення арешту, грошові кошти не можуть бути доказом у цьому кримінальному провадженні, кримінальне провадження не має жодного безпосереднього відношення до юридичної особи ПП «Карпати 2000», на цей час в суді оспорені податкове повідомлення рішення та акт перевірки, які стали підставою для внесення до ЄРДР у цьому кримінальному провадженні, у разі задоволення клопотання арешт буде перешкоджати господарській діяльності підприємства та безпосередньо вплине на роботу підприємства, що є неприпустимим.

Заслухавши слідчого, прокурора та представника власника майна, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як зазначено у ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку, слідчий та прокурор просять слідчого суддю зупинити видаткові операції з грошовими коштами, що на вищезазначених банківських рахунках, які відкриті у банківській установі Закарпатському РУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (МФО 312378, м. Ужгород вул. Швабська, 64; 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) на внутрішньобанківські рахунки та зупинити видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунки № НОМЕР_9 (IBAN - НОМЕР_10 ) (Українська гривня), № НОМЕР_11 (IBAN - НОМЕР_12 ) (Українська гривня), № НОМЕР_13 (Українська гривня) та вже знаходяться на рахунку, за винятком видаткових операцій по сплаті заробітної плати, податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.
При цьому слідчий зазначає, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст.170 КПК України, тобто майна, на яке може бути накладено арешт, та яким виконаються потреби досудового розслідування щодо забезпечення кримінального провадження, зокрема відшкодування збитків (завданої кримінальним правопорушення шкоди), можливого цивільного позову, виправдовують такий ступінь втручання (обмеження) у права та свободи, як накладення арешту на майно, який є необхідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування клопотання також посилається на ст. 98 КПК України, тобто вважає, що кошти, наявні на рахунках є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Як вбачається з витягу з ЄРДР у цьому кримінальному провадженні з 01 листопада 2019 року проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000367, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 366 КК України.
Частина 2 статті 366 КК України встановлює кримінальну відповідальність за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.
Згідно примітки до статті 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

З об`єктивної сторони службове підроблення полягає у таких діях, як: 1) складання завідомо неправдивих офіційних документів; 2) видача завідомо неправдивих офіційних документів 3) внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; 4) інше підроблення офіційних документів.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що належним та допустимим доказом у цьому кримінальному провадженні є документ, а не грошові кошти.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд між іншим повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому, згідно ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Проте у цій справі підозру пред`явлено саме фізичній особі ОСОБА_7 , а не юридичній особі ПП «Карпати 2000», цивільний позов у справі не заявлений, відтак слідчим та прокурором взагалі не обґрунтована мета накладення арешту.
Слідчим також не доведено, що ПП «Карпати 2000» в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного.

Крім того, діючим законодавством, а саме Податковим кодексом України чітко визначений порядок стягнення з юридичної особи ПП «Карпати - 2000» заборгованості із сплати податку на додану вартість, а також заходів, які вживаються задля проведення такого стягнення (податкова застава, накладення арешту на активи підприємства, штрафні санкції та інше).

Слід також зазначити, що накладення арешту на рахунки та грошові кошти підприємства буде перешкоджати його підприємницькій діяльності та повністю блокує роботу підприємства, що повністю унеможливить у подальшому відшкодування податку на додану вартість державі та буде прямо порушувати права третіх осіб (працівників цього підприємства, держави).
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що грошові кошти на рахунках ПП «Карпати 2000» не можуть бути доказом у цьому кримінальному провадженні. Жодними доказами слідчий та прокурор не довели слідчому судді наявність на цей час обґрунтованої підозри щодо підозрюваного ОСОБА_7 , кримінальне провадження не здійснюється щодо юридичної особи ПП «Карпати 2000», на цей час відсутній цивільний позов у цій справі, не доведено, що «Карпати 2000» в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, тобто не обґрунтовано мету накладення арешту та наявність обґрунтованих підставах для накладення арешту на грошові кошти на рахунках юридичної особи ПП «Карпати - 2000», відтак слід відмовити повністю у задоволенні клопотання слідчого за необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити повністю у задоволенні клопотання - слідчого у кримінальному провадженні № 0000367 - слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , про арешт майна (рахунків).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1