16.03.2020
справа №642/1447/20
провадження №1-кс/642/545/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Ленінський районний суд міста Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
слідчого: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харків клопотання ст. слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000630 від 14 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування слідчим зазначено, що в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000630 від 14 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за фактом того, що 13.03.2020 до Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що 13.03.2020 невстановлені особи жіночої статі, перебуваючи на території Південного вокзалу м. Харкова відкрито заволоділа його грошовими коштами у сумі 1520 гривень та спричинили йому тілесні ушкодження.

В ході допиту у якості потерпілого ОСОБА_4 , підтвердив факт викрадення його майна, та повідомив, що 13.02.2020 близько 22 год. 00 хв. він прибув до кафе «Вдали от жен» розташованому на території Південного вокзалу м. Харкова, де до нього підійшли двоє невідомих йому жінок та попросили його їх пригостити, при цьому помітивши, що у ОСОБА_4 , при собі знаходяться грошові кошти, якими він розплачувався. Проте, як повідомив потерпілий ОСОБА_4 , він відмовив вказаним жінкам, на що останні вийшли за потерпілим на двір та спровокувавши конфлікт почали наносити йому тілесні ушкодження руками та ногами по голові, обличчю, тулубу поваливши на землю. А після чого одна із вказаних жінок відкрито, із лівої кишені брюк одягнених на ньому заволоділа його грошовими коштами. Після чого вказані особи з місця скоєння злочину зникли, а сам потерпілий залишився лежати на землі.

В ході досудового розслідування було встановлено, що до скоєння вказаного злочину мають причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13.03.2020 під час проведення ОМП у службовому приміщенні ВП на ст. Харків-Пасажирський Холодногірського ВП ГУ НП України в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, Площа Привокзальна, 1 у ОСОБА_6 , 25.08.1993 було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1511 грн., купюрами номіналом по 500 грн. ( 3 шт.), купюра номіналом 10 грн. (1 шт.), купюра номіналом 1 грн. (1 шт.). Купюра номіналом 500 грн. ФД 1619383 , купюра номіналом 500 грн. СЗ 9930967, купюра номіналом 500 грн. ВВ 3933521, купюра номіналом 10 грн. КМ 4127582, купюра номіналом 1 грн. УВ 5737960, що належить потерпілому ОСОБА_4 , 1986 р.н.

Вищеперелічене тимчасово вилучене майно у відповідності до п.2 ч.1 ст.167 КПК України підшукуванні, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди і фактично являються речовими доказами, втрата яких по кримінальному провадженню недопустима.

Зазначене вище тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню необхідно арештувати у зв`язку з тим, що воно є речовим доказом та предметом кримінального правопорушення, а також необхідне для проведення слідчих дій, а саме для проведення товарознавчої експертизи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, зазначене вище тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню необхідно арештувати у зв`язку з тим, що воно є речовим доказом, предметом кримінального правопорушення та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Слідчий клопотання підтримала.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутності власника майна на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Клопотання ст. слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000630 від 14 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти у сумі 1511 грн., купюрами номіналом по 500 грн. ( 3 шт.), купюра номіналом 10 грн. (1 шт.), купюра номіналом 1 грн. (1 шт.). Купюра номіналом 500 грн. ФД 1619383 , купюра номіналом 500 грн. СЗ 9930967, купюра номіналом 500 грн. ВВ 3933521, купюра номіналом 10 грн. КМ 4127582, купюра номіналом 1 грн. УВ 5737960, що належить потерпілому ОСОБА_4 , 1986 р.н., вилучені в ході проведення ОМП від 13.03.2020.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1