печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000482,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на наступні обставини.

Мотивуючи означене клопотання слідчий вказує, що першим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 05.06.2020 за підозрою ОСОБА_5 у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів службовою особою, вчиненому групою осіб без попередньої змови, перевищенні влади та своїх службових повноважень, тобто в умисному вчинені працівником правоохоронного органу, дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, що спричинили істотну шкоду охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, вчиненого групою осіб без попередньої змови, складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011).

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 , 30.11.2013, перебуваючи на посаді міліціонера відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 4 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою правоохоронного органу, в порушення вимог Конституції та Законів України, а також підзаконних нормативно-правових актів, використав своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а також правопорушень середньої та невеликої тяжкості перевищення влади та службових повноважень, незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, а також службового підроблення.

Так, з 21.11.2013 по 30.11.2013 до Київської міської державної адміністрації від Народних депутатів України, громадських організацій та об`єднань, політичних партій та громадян відповідно до ч. 1 ст. 39 Конституції України надійшли численні письмові повідомлення та заяви на проведення мітингів та демонстрацій на вулицях центральної частини м. Києва.

Зокрема, головою правління Всеукраїнської громадської організації «Коаліція Учасників Помаранчевої Революції» ОСОБА_7 26.11.2013 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації було направлено повідомлення про проведення з 00 год. 00 хв. 27.11.2013 безстрокового мирного зібрання громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке було зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 27.11.2013 за № 40248.

Починаючи з 21.11.2013 громадяни, зібравшись на Майдані Незалежності у м. Києві та прилеглій до нього території, реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

Незважаючи на відсутність судового рішення про заборону щодо реалізації права на проведення мітингів, мирного зібрання на території Майдану Незалежності в м. Києві, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв., керівництво ГУ МВС України в м. Києві (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), діючи за попередньою змовою групою осіб та за пособництвом голови Київської міської державної адміністрації (матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження), з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, які проходили на Майдані Незалежності у м. Києві, організували перевищення службових повноважень співробітниками ПМОП «Беркут» та військовослужбовцями ВВ МВС України, що виразилось у надмірному та безпідставному застосуванню працівниками зазначених правоохоронних органів фізичного насильства, спеціальних засобів, зокрема кийків «ПР» та «Томфа», а також вчинення болісних і таких, що ображають особисту гідність дій, відносно учасників мирного зібрання, внаслідок чого 132 особам - учасникам мітингу спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від Монументу Незалежності, пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вул. Хрещатик.

Окрім того, співробітники ПМОП «Беркут» у період з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. 30.11.2013, перебуваючи на Майдані Незалежності в м. Києві, діючи умисно, з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, перевищуючи владу та службові повноваження, із застосуванням заходів фізичного впливу, незаконно затримали 35 учасників мітингу, 34 (тридцяти чотирьох), з яких (у тому числі ОСОБА_8 ) у подальшому доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, та 1 (одного) до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.

У свою чергу, ОСОБА_5 , діючи умисно, разом з міліціонером відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 4 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві сержантом міліції ОСОБА_9 , 30.11.2013 приблизно о 04 год. 20 хв., знаходячись на пішохідній частині вул. Інститутської, навпроти будинку по вул. Хрещатик, 7/11 в м. Києві (зі сторони непарної нумерації будинків), виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу та насильства, а також здійснення адміністративного затримання особи, підбігли до ОСОБА_8 та вважаючи, що він є учасником мирного зібрання на Майдані Незалежності, з метою незаконного припинення його подальшої участі у зборах та мітингах, із застосуванням фізичної сили, при цьому достовірно усвідомлюючи, що він не вчиняв будь-яких адміністративних правопорушень, застосували заходи фізичного впливу загин рук ОСОБА_8 за спину.

Внаслідок зазначених спільних, умисних та протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . ОСОБА_8 спричинено фізичний біль.

Після цього, ОСОБА_5 , знаходячись в указаному місці, діючи спільно з ОСОБА_9 , виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, заштовхали ОСОБА_8 до спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вул. Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого та унеможливили подальшу участь потерпілого у мирному зібранні.

При цьому ОСОБА_5 достовірно усвідомлював, що ОСОБА_8 не вчиняв будь-яких адміністративних правопорушень.

У подальшому, 30.11.2013 приблизно о 05 год. 45 хв. ОСОБА_8 разом із іншими затриманими учасниками мирної акції протесту доставлено в приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, будинок 9, в м. Києві, для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.

Крім того, за вищевказаних обставин ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді міліціонера відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 4 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою, 30.11.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у приміщені Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, 9, в м. Києві, діючи умисно та за вказівкою невстановленого співробітника органів внутрішніх справ, з метою створення обставин законності своїх протиправних дій щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, безпідставного затримання ОСОБА_8 , для штучного створення доказів нібито вчинення ним 30.11.2013 адміністративних правопорушень, а також для надання правомірності його адміністративного затримання та подальшого притягнення судом до адміністративної відповідальності, власноручно склав, підписав і видав невстановленому співробітнику органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи два рапорти, датовані 30.11.2013, на ім`я начальника РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 про затримання ним ОСОБА_8 30.11.2013 за вчинення нібито дрібного хуліганства та злісної непокори законним вимогам працівника міліції на Майдані Незалежності в м. Києві.

У подальшому, відповідно до ст.ст. 254, 255, 261 КУпАП, уповноваженою посадовою особою оперуповноваженим відділу карного розшуку Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_12 , 30.11.2013 приблизно о 07 год. 00 хв., у приміщенні Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, на підставі письмових доказів, в тому числі складених та наданих ОСОБА_5 рапортів, відносно ОСОБА_8 складено протокол серії КИ № 0155969 від 30.11.2013 про адміністративне затримання за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), протокол серії КИ № 0155969 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), а також протокол серії КИ № 0155978 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимогам працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця).

Надалі, вказані протоколи разом із рапортами ОСОБА_5 про затримання ОСОБА_8 , а також іншими матеріалами надіслано 02.12.2013 для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

За результатами розгляду справи № 761/32203/13-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 , та дослідження наявних доказів (у тому числі рапорту ОСОБА_5 ), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_13 від 02.12.2013, протокол серії КИ № 0155978 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для до оформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

06.03.2014 вказаний протокол разом із рапортом ОСОБА_5 про затримання ОСОБА_8 , а також іншими матеріалами виконувачем обов`язків прокурора Шевченківського району м. Києва ОСОБА_14 надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням про звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

За результатами розгляду справи № 761/6863/14-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 та дослідження наявних доказів (у тому числі й відповідного рапорту ОСОБА_5 ), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_13 від 07.03.2014 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Окрім того, за наслідками розгляду справи № 761/32169/13-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідних рапортів ОСОБА_5 ), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 02.12.2013, протокол серії КИ № 0155969 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для до оформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

У подальшому, на виконання зазначеної постанови від 02.12.2013, після доопрацювання, до суду було повторно скеровано адміністративний матеріал щодо вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За результатами розгляду справи № 33/796/88/2014 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 та дослідження наявних доказів (у тому числі й відповідних рапортів ОСОБА_5 ) постановою судді Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_16 від 25.02.2014 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Незаконними діями ОСОБА_5 , вчиненими групою осіб, порушено конституційне право ОСОБА_8 збиратися мирно, без зброї і проводити збори та мітинги.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду міліціонера відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 4 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, 30.11.2013, будучи службовою особою правоохоронного органу, незаконно перешкоджав проведенню зборів, мітингів групою осіб без попередньої змови, вчинив умисні дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_8 діями, за відсутності ознак катування групою осіб без попередньої змови, а також склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи, в які вніс завідомо неправдиві відомості про нібито вчинення учасником зборів та мітингів ОСОБА_8 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця) та ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство).

23.06.2020 складено письмове повідомлення та здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05.04.2001), ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011).

Постановою прокурора від 23.06.2020 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 за № 0000515 виділено з кримінального провадження № 0001029 від 25.11.2013.

У подальшому, 24.06.2020, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000515 об`єднані з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 05.06.2020 з присвоєнням єдиного облікового номеру в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000482. Кримінальні провадження № 0000515 та № 0000482 стосуються діянь вчинених кількома особами, відносно однієї потерпілої особи ОСОБА_8 .

Слідчий у клопотанні вказує, що з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та звернення до суду з обвинувальним актом у найкоротший строк, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи для цього сформовані за час роботи в органах внутрішніх справ зв`язки, є необхідність застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши на те, що клопотання не містить виклад обставин, які б свідчили про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення підозрюваного, його захисника, прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Разом з тим, слідчий суддя вважає доводи прокурора у судовому засіданні щодо можливості переховування підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки йому інкримінуються злочини у співучасті з іншими працівниками «Беркут» та працівниками інших правоохоронних органів, які на теперішній час ухиляються від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим оголошені у розшук, є необґрунтованими з огляду на те що доказів які б свідчили обґрунтованість таких обставин не надано, як і не надано доказів спілкування підозрюваного із колишніми працівниками правоохоронного органу, які перебувають у розшуку.

В доданих матеріалах до клопотання, відсутні будь-які докази, які б свідчили про намір підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування, як і відсутні факти ухилення ОСОБА_5 від явки до слідчого, прокурора для проведення процесуальних та слідчих дій, натомість, у судовому засіданні ОСОБА_5 наголошувалось тому, що останній наміру переховуватись від органу досудового розслідування не має.

Окрім того, є непідтвердженим доказами ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_5 на свідків та іншого підозрюваного, оскільки обґрунтованість таких доводів прокурор в ході розгляду клопотання будь-якими доказами не підтвердив, а тому є лише припущенням.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що ризики, заявлені у клопотанні, викладені формально, без зазначення викладу обставин, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку про їх наявність, без посилання на докази, що підтверджують такі обставини.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання про недоведеність прокурором в ході розгляду клопотання наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, перелічених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, і на які вказує прокурор у судовому засіданні.

При вирішенні даного клопотання, крім іншого, слідчий суддя на виконання вимог ст. 178 КПК України враховує дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме те, що останній має зареєстроване місце реєстрації та місце проживання, має постійне місце роботи, має на утриманні батьків позитивно характеризується за місцем роботи, має стійкі соціальні зв`язки.

А відтак, враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Разом з тим, відповідно до ст. 194 КПК України, у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Окрім цього, при виготовленні повного тексту ухвали, слідчим суддею виявлено помилку допущено у вступній та резолютивній частині ухвали, а саме невірно вказано «клопотання слідчого першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», при цьому предметом розгляду даного клопотання є застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дана помилка підлягає виправленню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого першого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000482 залишити без задоволення.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1