Справа № 308/1031/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах гр. України ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту намарно.

Клопотання мотивовано мотивує тим, що у провадженні СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області, перебувають матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення за №0000156, відомості про яке 02.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
01.02.2020 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що в с. Часлівці по вулиці Сент Мігалі трапилась дорожньо-транспортна пригода. Виїздом СОГ на місце події було встановлено, що водій рухаючись на автомобілі марки «Renault» не впорався з керуванням та допустив зіткнення в задню частину автомобіля марки «Daewoo» і в подальшому від вказаного удару автомобіль марки «Renault» відкинуло в автомобіль марки «Chevrolet», який знаходився на узбіччі зустрічного руху де в подальшому відбулось зіткнення також. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажира автомобіля марки «Daewoo» було госпіталізовано.

У клопотанні вказано, що як стало відомо адвокату автомобіль марки «Renault» моделі «Clio», р.н. НОМЕР_1 був вилучений т.в.о. заступника начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській ОСОБА_5 за результатами проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.02.2020, який з невідомих обставин проводився за відсутності учасника ДТП ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, в клопотанні вказано, що згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.03.2020 року, ОСОБА_3 , як адвокату ОСОБА_4 , надано для ознайомлення матеріали кримінального провадження, в частині що стосуються арешту на майно. Так, за результатами ознайомлення з - матеріалами кримінального провадження №0000156 адвокату стало відомо, що 06.02.2020 на транспортний засіб марки «Renault» моделі «Clio», р.н. НОМЕР_1 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду накладено арешт, як на речовий доказ, а також у зв`язку з необхідністю проведення ряду експертиз.
Як зазначено у клопотанні, адвокатом ОСОБА_3 , подано заяву слідчому про видачу майна (автомобілю) на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , однак згідно відповіді слідчого орган досудового розслідування не може передати вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання, оскільки останній є речовим Доказом та вважається предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.
Адвокат зазначає, що як йому відомо на теперішній час орган досудового розслідування провів всі необхідні слідчі дії та судові експертизи, транспортні засоби і вказаний в тому числі були оглянуті експертами НДЕКЦ і відповідні висновки надано органу досудового розслідування. Зокрема вказує, що по належному ОСОБА_4 транспортному засобу марки «Renault» моделі «Clio», р.н. НОМЕР_1 , проведено: судову експертизу технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну експертизу та автотоварознавчу експертизу.
Разом із тим ОСОБА_3 , просить врахувати те, що з 01.02.2020 року належний ОСОБА_4 транспортний засіб знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на відкритому повітрі та не накритий, у зв`язку з чим руйнується лакофарбове покриття належного йому автомобіля та втрачаються технічні характеристики автомобіля в цілому, що в подальшому призведе до матеріальних витрат пов`язаних із відновленням технічного стану транспортного засобу. А також, те що вказаний транспортний засіб, являється вкрай необхідним і єдиним засобом пересування ОСОБА_4 , оскільки на час звернення до слідчого судді із даним клопотанням, у зв`язку із карантином обмежений рух міського транспорту і дістатись до місця роботи останньому є проблематичним. Тим більше, як стверджує адвокат, ОСОБА_4 використовує автомобіль для забезпечення побутових потреб.
Тому адвокат просить, подане клопотання та зважити на чинники висвітлені в ньому щодо необхідності у користуванні транспортним засобом. В разі неможливості скасувати арешт на належний останньому автомобіль в цілому, просить скасувати його в частині користування, задля можливості подальшого виконання покладеного на ОСОБА_4 обов`язку пов`язаного із працевлаштуванням.
У клопотанні вказано, що наявність у користуванні у нього даного автомобіля ніяким чином не зашкодить об`єктивному досудовому розслідуванні кримінального провадження.
Адвокат у клопотанні зазначає і те, що 21.04.2020 року згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_6 (справа №308/3734/200 арешт на транспортний засіб іншого учасника ДТП, а саме автомобіль марки «Chevrolet», «Aveo» скасовано та повернуто власнику, оскільки слідчий суддя дійшов висновку, що відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження так як на теперішній час орган досудового розслідування провів всі необхідні слідчі дії та судові експертизи.
На підставі вищевикладеного, на даний час пройшло вже майже 4 місяці строку досудового розслідування, проведено всі необхідні слідчі дії та експертизи щодо транспортного засобу марки «Renault» модель «Clio», д.н.з. НОМЕР_1 та керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 22-26, 98- 100, 116,117,170-174 КПК України, адвокат просить слідчого суддю: арешт, накладений ухвалою слідчого судді, на автомобіль марки «Renault» модель «Clio», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу скасувати та повернути їх власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (в якого був вилучений транспортний засіб під час огляду місця події від 01.02.2020 року).
У судове засідання адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином. Від адвоката ОСОБА_3 , надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, просив скасувати арешт накладений на транспортний засіб.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань не подавав.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 01.02.2020 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що в с. Часлівці по вулиці Сент Мігалі трапилась дорожньо-транспортна пригода. Виїздом СОГ на місце події було встановлено, що водій рухаючись на автомобілі марки «Renault» не впорався з керуванням та допустив зіткнення в задню частину автомобіля марки «Daewoo» і в подальшому від вказаного удару автомобіль марки «Renault» відкинуло в автомобіль марки «Chevrolet», який знаходився на узбіччі зустрічного руху де в подальшому відбулось зіткнення також.
02 лютого 2020 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
01 лютого2020 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Renault» модель «Clio», д.н.з. НОМЕР_2 вилучено, а в подальшому транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останній є тимчасово вилученим майном.
06 лютого 2020 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області задоволено клопотання тимчасово виконувача обов`язків заступника начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 02 лютого 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, погоджене прокурором про арешт майна, накладено арешт на автомобіль марки «Renault» модель «Clio», д.н.з. НОМЕР_1 ,який наразі перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Головна, 55 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту врегульовано ст.ст. 170-174 КПК України.

Згідно з вимогами частини першої статті 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно зі статтею 174 КПК України інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відомості, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження проведено судову експертизу технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну експертизу та автотоварознавчу експертизу в матеріалах клопотання відсутні. Адвокат володільця майна вказує, що в ході проведення досудового розслідування такі були проведені. При цьому, слідчий в судове засідання не зявився, вказані обставини не спростував, заперечень на адресу суду не надходило.
З огляду на вказане, на час розгляду клопотання, пройшло вже майже 4 місяці строку досудового розслідування, орган досудового розслідування мав можливість провести необхідні слідчі дії та судові експертизи, а тому вказане дає підстави дійти висновку про те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником вказаного автомобіля марки «Renault» модель «Clio», д.н.з. НОМЕР_1 , який наразі перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Головна, 55 є ОСОБА_4 .
На день розгляду даного клопотання слідчим суддею, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні - триває, жодній особі не повідомлено про підозру у чиненні кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання слідчий суддя бере до уваги також те, що ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звертався із заявою до слідчого у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 02 лютого 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, про видачу майна на відповідальне зберігання, однак йому було відмовлено. На підтвердження вказаному до матеріалів клопотання додано відповідну заяву адвоката ОСОБА_3 від 04.05.2020 року та відповідь слідчого ОСОБА_7 .
Необхідність користування автомобілем марки крім іншого заявником обґрунтовується і тим, що використання транспортного засобу власником пов`язане з його працевлаштуванням.

Слідчий суддя при розгляді клопотання дійшов висновку про те, що потребами досудового розслідування зумовлена необхідність залишити арешт майна, в частині заборони відчуження автомобіля до вирішення справи по суті, однак є за можливим повернути автомобіль його власнику, ОСОБА_4 з можливістю користування та розпорядження автомобіля до вирішення справи по суті.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

При розгляді клопотання не встановлено даних про те, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні є підозрюваним.

Доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування на такий ступінь втручання у право власності ОСОБА_4 слідчому судді не представлено, а накладений арешт, з урахуванням тривалого часу проведення досудового розслідування (більше ніж чотири місяців), відсутності відомостей про пред`явлення будь-кому підозри, перебування транспортного засобу на стоянці, свідчать про порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження останнього у праві його власності та завдань кримінального провадження, розслідування якого триває значний час.

Саме по собі внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, яка за своїм змістом є лише попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, не є беззаперечною підставою для втручання у такі права фізичної особи, які на цій стадії кримінального провадження позбавлять її фактично права власності на майно та обмежують право користування майном, що є порушенням положень ст. ст. 16, 17 КПК України.

Органом досудового розслідування не було надано достатніх та належних доказів для безспірного висновку про наявність підстав, які б виправдали тривале тримання належного ОСОБА_4 майна під арештом, що прямо не узгоджується із положеннями ст. 28 КПК України та призводить до порушення принципу правової визначеності, у зв`язку з чим суттєво впливає на права власника щодо користування своїм майном.

Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна в частині заборони користування та розпорядження даним майном його власником та законним володільцем відпала потреба.

Враховуючи те, що накладення арешту на майно перешкоджає законному праву власника користуватися своїм майном, а також те, що органом досудового розслідування не надано доказів, які б вказували на необхідність застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешту автомобіля, із забороною коритування транспортним засобом. А тому, слідчий суддя вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту з майна підлягає задоволенню частково, оскільки існують всі передбачені Законом підстави для такого скасування арешту з майна в частині заборони користування та розпорядження даним майном його власником та законним володільцем.

Разом з тим, на теперішній час досудове розслідування не завершено, автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості відчуження вказаного транспортного засобу, його знищення чи переховування, потреба в арешті в частині його відчуження не відпала, до його подальшого скасування у встановленому законом порядку, тому арешт майна може бути скасовано лише в частині заборони користування та розпорядження таким майном.

Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідність арешту майна, в даному випадку автомобіля у вигляді заборони його користуванням та розпорядженням, не є необхідним для даного кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що питання повернення арештованого майна після скасування накладеного на нього арешту врегульовано нормами Кримінального процесуального кодексу України (зокрема, пунктом 4 частини першої статті 169) та не потребує ухвалення слідчим суддею будь-яких рішень з цього приводу.

Так, з урахуванням вище викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 170 174, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий судя:

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах гр. України ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений на автомобіль марки «Renault» модель «Clio», д.н.з. НОМЕР_1 ,який наразі перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Головна, 55 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ухвалою слідчого судді Ужгородського мсіькрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2020 року, в частині заборони користування та розпорядження майном.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1