Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 634/1137/19
провадження № 1-кп/632/44/20

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, учасника бойових дій, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2015 року близько чотирнадцятої години ОСОБА_4 маючи умисел на вчинення крадіжки, діючи із корисливих мотивів, зайшов на неогороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_5 двадцять два листа восьмихвильового шиферу, загальною вартістю 1100 гривень, винісши їх з території зазначеного домоволодіння за допомогою ОСОБА_6 , який не усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, оскільки був введений обвинуваченим в оманупереконаний ОСОБА_4 , що вказане майнонібито належить саме йому.

Викравши зазначене майно, обвинувачений з місця вчинення злочину зник, обернувши його на свою користь, а у подальшому збув.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України таємному викрадені чужого майна, визнав повністю, про обставини скоєного дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеному в описовій частині вироку.

При цьому ОСОБА_4 підтвердив, що 02 травня 2015 року, у денний час він, знаходячись у селі Мар`ївка Сахновщинського району Харківської області, діючи із корисливих мотивів, таємно викрав з території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке не має огорожі, двадцять два листа шиферу, який доставив у місто Первомайський тазбув ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють їх зміст, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують останнього.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття останнього та добровільне відшкодування завданого збитку.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України останній вчинив злочин середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_4 , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим і ризик його небезпеки для суспільства оцінюються як середні, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі, а також те, що останній в цілому характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

З урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин справи і даних, які характеризують обвинуваченого, суд доходить висновку, що справедливим покаранням, достатнім для виправлення ОСОБА_4 , запобігання новим злочинам є громадські роботи, передбачені санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом із цим, за клопотанням обвинуваченого, судом було розглянуто питання про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року.

Статтею 85 КК України передбачено, що на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до набрання ним чинності.

Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що питання про застосування амністії суд вирішує, окрім інших осіб, за ініціативою обвинуваченого.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений або засуджений заперечує проти цього.

Прокурор не заперечувала проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

ОСОБА_4 до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» - 02 травня 2015 року, вперше вчинив умисний злочин середньої тяжкості.

Як вбачається із посвідчення серія НОМЕР_1 від 24 травня 2016 року ОСОБА_4 є учасником бойових дій, у період з 19 вересня 2015 року по 22 лютого 2016 року, з 11 березня 2016 року по 01 липня 2016 року та з 12 жовтня 2016 року по 20 січня 2017 рокубрав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що підтверджується довідкою т.в.о. командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 та даними військового квитка обвинуваченого.

Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий та до нього протягом останніх десяти років не застосовувалась амністія або помилування, тому він не входить до кола осіб, визначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», тобто до тих осіб, до яких амністія не може бути застосована.

Обмеження щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачене ч. 4 ст. 86 КК України відсутнє.

Судом обвинуваченому роз`яснені наслідки застосування амністії.

ОСОБА_4 наполягав на застосуванні щодо нього амністії.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 не застосовувалися.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 785 гривень, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Речові докази два листи шиферу, які знаходяться на зберіганні у потерпілого, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України вважати ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 785 гривень, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1