Провадження №11-кп/801/198/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0001104 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань від 18.05.2019 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сокиринці Вінницького району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.11.2001 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за частиною третьою статті 185, з урахуванням частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; 26.04.2005 р. звільнений за відбуттям строку покарання;
- 19.08.2008 р. Замостянським районним судом м. Вінниці за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 26.04.2011 р. звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 17 днів;
- 28.02.2013 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 09.09.2015 р. звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 3 місяці 12 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , близько 10.45 год. 17.05.2019 р., перебуваючи неподалік від входу до «Залізничного вокзалу», що знаходиться за адресою: Площа Привокзальна, 1 в місті Вінниці, помітив раніше незнайомого йому чоловіка - ОСОБА_10 , поряд з яким знаходився велосипед з написом «California», належний ОСОБА_11 , та який перебував у тимчасовому користуванні ОСОБА_10 . Після нетривалої розмови з ОСОБА_10 у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , попросив у останнього зазначений велосипед, щоб проїхатись і повернутись назад, при цьому ОСОБА_8 заздалегідь не мав наміру повертати даний велосипед. В подальшому, ОСОБА_8 17.05.2019 р. близько 11.00 год. сів на вказаний велосипед та поїхав у невідомому напрямку, таким чином заволодівши чужим майном.
Вартість велосипеду з написом «California», діаметром коліс 26, розміром рами 16, швидкістю 21, без амортизації, чорно - фіолетового кольору становила 2029,50 гривень.
Після вчиненого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядившись на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 2029,50 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2019 року в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання на виконання вироку суду.
Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання ОСОБА_8 пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання, не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив йому покарання, яке за своєю м`якістю є явно несправедливим, не є достатнім для його виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Водночас наведені в апеляційній скарзі прокурора порушення судом закону України в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, апеляційний суд вважає обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують i обтяжують покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та iндивiдуалiзацiї покарання.
Крім цього, відповідно до роз`яснень п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати, з-поміж іншого, i йога минуле, зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей ( адміністративних стягнень ).
При призначенні обвинуваченому покарання суд не виконав вимоги названого закону i роз`яснень постанови Пленуму та, вирішуючи питання щодо міри покарання, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного i призначив ОСОБА_8 покарання, яке е явно несправедливим внаслідок м`якості.
Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте, відбувши реальне покарання за цими вироками, знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності. Наведене свідчить про стійку антигромадську позицію ОСОБА_8 , небажання виправлення та нездатність до стійкої правослухняної поведінки.
Крім цього, судом першої інстанції належним чином не вмотивовано підстави застосування судом покарання у виді штрафу відносно ОСОБА_8 , який являється особою, що неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив дані кримінальні правопорушення маючи незняту і непогашену судимість за рядом вироків суду. ОСОБА_8 раніше неодноразово відбував реальну міру покарання в місцях позбавлення волі, однак, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин проти власності. Крім того, ОСОБА_8 посередньо характеризується за місцем проживання.
Таким чином, призначене ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним у ст. 65 КК України та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 ««Про практику призначення судами кримінального покарання».
При цьому обираючи з-поміж альтернативних покарань, передбачених санкцією ч.2 ст.190 КК України, на переконання апеляційного суду обвинуваченому слід визначити покарання у вигляді обмеження волі, проте в меншому терміні, аніж наполягає прокурор в апеляційній скарзі, а саме на термін два роки. Такий строк покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.
Стосовно доводів прокурора в частині виключення обставини, яка пом`якшує відповідальність, а саме щирого каяття, суд зазначає, що дана обставина була встановлена досудовим слідством, про що зазначено в обвинувальному акті, на неї ж посилався прокурор під час судових дебатів в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0001104 внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань від 18.05.2019 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 190 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до суду Касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: