ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/389/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 643/1049/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001385 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001385 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та застосовано до нього цей запобіжний захід строком до 22.03.2020 року з визначенням застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 051 000 (один мільйон п`ятдесят одна тисяча) гривень.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та вважав доведеними ризики, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказав, що дані про особу підозрюваного значно зменшують ризик переховування від органу досудового розслідування. Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року скасувати, постановити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, у разі якщо не буде прийнято рішення про зменшення суми застави до розмірів, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.
З таким рішенням слідчого судді також не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу та просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді, задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 2 061 981 гривень. Захисник в обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що наявність обґрунтованої підозри є недоведеною, оскільки в її основу покладені виключно показання потерпілого ОСОБА_10 , який при цьому в своїх первісних показаннях у грудні 2019 року посилався на вимагання у нього грошових коштів слідчим Слідчого управління Кравцовим, який для владнання цього питання порадив йому захисника ОСОБА_11 , змусивши відмовитися від вибраного ним захисника. Тобто саме з вказаними особами ОСОБА_10 спілкувався з приводу суми неправомірної вигоди, яку потрібно через захисника передати слідчому для того, щоб йому повернули вилучений товар та кошти, а також не притягували до кримінальної відповідальності у провадженні, у якому проводився обшук. Про це свідчить заява ОСОБА_12 до правоохоронних органів від 28.12.2019 року у якій жодним словом ну згадується ОСОБА_9 . Лише під час допиту 19.01.2020 року ОСОБА_10 вказує на ОСОБА_9 , який начебто зателефонував йому та запропонував себе у якості посередника для передачі неправомірної вигоди керівництву Слідчого управління у розмірі 85000 доларів США, і це було нібито 24-25 грудня, при цьому ні в протоколу допиту від 28.12.2019 року ні в самій заяві ніяких посилань на ОСОБА_13 немає. Більш того ОСОБА_12 заявляє, що протягом грудня 2019 року спілкувався з ОСОБА_13 5-6 разів, а в січні близько 15, і в той же час в матеріалах доданих до клопотання відсутня заява про притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності.
Звертає увагу на те, що хоча потерпілий вказав у своїх показаннях у грудні 2019 року з приводу вимагання неправомірної вигоди саме слідчим Слідчого управління, проте ні останній, ні співробітники Слідчого управління, ні адвокат ОСОБА_11 на сьогоднішній момент не допитані, а також не допитаний і свідок ОСОБА_14 , якого затримали та вилучили грошові кошти на парковці автотранспорту за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 187 А. Сам він 22.01.2020 року був затриманий на підставі ст. 208 КПК України, а потім з під варти, звільнений, а протокол його допиту не доданий до матеріалів кримінального провадження.
Вважає, що визначення слідчим суддею розмір застави з огляду на обставини кримінального правопорушення, беручи до уваги дані, що характеризують особистість підозрюваного, його матеріальний стан є занадто великим. Внесення заставної суми стало для підзахисного досить серйозною фінансовою проблемою, оскільки його дружина була змушена звертатися до своїх родичів та знайомих для зібрання необхідної суми. На сьогоднішній день дружина ОСОБА_9 не працює, оскільки знаходиться у відпустці за доглядом за малолітньою дитиною. Вважає, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була обрана ОСОБА_13 без достатніх підстав, тільки з урахуванням тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, що категорично заперечується Європейським судом з прав людини. Звертає увагу суду на те, що було встановлено міцні соціальні зв`язки ОСОБА_9 : існування у нього постійного місця реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 , він має сім`ю, двох неповнолітніх синів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьків похилого віку, які перебувають на його утриманні та потребують допомоги і піклування.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує на неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. ОСОБА_9 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, будучи працівником правоохоронного органу та особою, що займає посаду першого заступника начальника оперативного управління ГУ ДФС у Полтавській області, обізнаний про особливості оперативної роботи та досудового розслідування, у зв`язку із чим може використовувати свої знання та навички для перешкоджання кримінальному провадженню. При цьому, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 , перебуваючи на зазначеній посаді, може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі під виглядом службових відряджень, виконання службових завдань уникати слідства і суду у кримінальному провадженні, також може впливати на підлеглих, які у свою чергу мають змогу використовуючи службове становище, інформаційні бази, реєстри, тощо, з метою впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що фактичні обставини кримінального правопорушення свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Вважає, що при визначенні розміру застави необхідно визначати її у розмірі суми неправомірної вигоди, яку він намір отримати та отримав через посередника від ОСОБА_10 , що становить 2 061 981 гривень та внесення такої суми або більше унеможливить порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків. Зазначає, що знаходження підозрюваного не під вартою може викликати суспільний резонанс та обурення громадськості та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчим суддею були прийняті до уваги не всі ризики. При визначенні застави прокурор також просить покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які вказані в апеляційній скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисників, які просили задовольнити апеляційні вимоги сторони захисту, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення та просив задовольнити свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного. З клопотання слідчого вбачається, що ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001385 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
23.01.2020 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_9 та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку обгрунтованість підозри підтверджується змістом протоколів допитів потерпілого, протоколом затримання ОСОБА_14 та протоколом обшуку автомобіля, протоколом вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових коштів та несправжніх (імітаційних) засобів, їх помітки.
Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому, мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Колегія суддів вважає, що зібрані на даний час слідством матеріали в своїй сукупності є достатніми для того, щоб вважати, що до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_9 , оскільки окрім інших осіб на нього вказував потерпілий, який спілкувався з ним щодо передачі грошових коштів. Підстав ставити під сумнів покази потерпілого на даний час не вбачається. Та обставина, що він не вказував у заяві про вчинення злочину саме на ОСОБА_9 та в подальшому не звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 не спростовує висновку щодо причетності до підозрюваного до розслідуваних обставин.
Крім того, доводи сторони захисту щодо показів потерпілого потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, дані про особу підозрюваного, про міцність його соціальних зв`язків були враховані слідчим суддею під час надання оцінки наявним ризикам. Зокрема, слідчий суддя, посилаючись на позитивну репутацію підозрюваного, його сімейний стан, наявність утриманців, дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, значно зменшений і такий висновок є цілком вмотивованим, з огляду на характеристику особи ОСОБА_9 та міцність його зв`язків за місцем мешкання. Небезпідставними вважає судова колегія доводи клопотання слідчого щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що підозрюваний знайомий із потерпілим та будучи співробітником правоохоронного органу може перешкоджати кримінальному провадженню. Висновки слідчого судді з приводу наявності ризиків не спростовують апеляційні доводи захисника. Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:
1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Визначений слідчим суддею розмір застави, що перевищує встановлені КПК України межі застави для даної категорії злочинів, на переконання апеляційного суду, відповідає суспільній небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 та з урахуванням суми неправомірної вигоди, яка могла бути ним отримана, є достатньою гарантією для запобігання настанню встановленим слідчим суддею ризикам. З матеріалів справи встановлено, що визначений слідчим суддею розмір застави, був внесений на депозитний рахунок територіального управління ДСА в Харківській області та підозрюваного було звільнено з-під варти. Таким чином, на даний час стосовно підозрюваного діє запобіжний захід у вигляді застави, який є більш м`яким, аніж тримання під вартою, із обов`язками, які покладені на підозрюваного ухвалою слідчого судді. Підстав для зменшення застави не вбачається, враховуючи зазначене вище. Одночасно колегія суддів не вбачає підстав для збільшення розміру застави, про що просить сторона обвинувачення, оскільки підозрюваний у судове засідання для розгляду апеляційних скарг прибув, інформації про порушення ним процесуальних обов`язків прокурором не повідомлено, у зв`язку із цим прокурором не обгрунтовано необхідності у збільшенні розміру застави, враховуючи, що в даному випадку для забезпечення належної поведінки підозрюваного є достатнім розмір застави, який вже визначений слідчим суддею. Посилання прокурора на значний суспільний резонанс не є належним обгрунтування апеляційних вимог. Крім того, як вказує захисник дружина ОСОБА_9 не працює, оскільки знаходиться у відпустці за доглядом за малолітньою дитиною, сам підозрюваний відсторонений від посади.
Слідчим суддею при прийнятті рішення було надано оцінку всім ризикам, на які вказував слідчий та прокурор, та прийнято до уваги всі обставини, тому підстав для скасування судового рішення за апеляційними доводами як сторони захисту так і сторони обвинувачення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: