ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1394/20 Справа № 201/1043/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України було повернуто прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Як встановлено судом, під час з`ясування анкетних даних потерпілої та встановлення її особи, судом встановлено, що потерпілою є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданим останньої паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 25 січня 2018 року і дійсним до 25 січня 2028 року.
При цьому, із наданих ОСОБА_7 документів, зокрема, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, закордонного паспорту, вбачається, що дівоче прізвище ОСОБА_7 є « ОСОБА_9 », яке остання змінила на прізвище « ОСОБА_10 » після укладення шлюбу 07 вересня 2017 року, отримавши 25 січня 2018 року паспорт на вказане прізвище, який дійсний до 25 січня 2028 року. Далі, 19 жовтня 2018 року ОСОБА_7 розірвала шлюб із чоловіком ОСОБА_11 , після розірвання якого виявила бажання повернути собі дівоче прізвище « ОСОБА_9 », про що зазначено у свідоцтві про розірвання шлюбу, однак до теперішнього часу не звернулася до відповідного органу для отримання паспорту у зв`язку із наміром змінити прізвище, і тому відповідно до паспорту громадянина України залишається « ОСОБА_10 ».
У той же час, як встановлено з наданого ОСОБА_7 закордонного паспорту, цей документ виданий громадянину України « ОСОБА_12 » 23 вересня 2008 року (дівоче прізвище до реєстрації шлюбу) терміном на 10 років, строк дії якого закінчився 23 вересня 2018 року, а тому, цей документ не може вважатися таким, на підставі якого може бути встановлено особу потерпілої через закінчення строку його дії.
Отже, судом встановлено, що, як під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, так і на момент проведення підготовчого судового засідання, потерпіла мала і має прізвище « ОСОБА_10 » відповідно до паспорту громадянина України.
При цьому, під час досудового розслідування даного кримінального провадження потерпіла представлялася, як « ОСОБА_13 » і надала закордонний паспорт, на підставі якого органом досудового розслідування і було встановлено її особу, як « ОСОБА_13 ».
Таким чином, наведені вище обставини, на думку суду першої інстанції, свідчать про те, що органом досудового розслідування не було встановлено належним чином особу потерпілої, що потягло за собою зазначення в обвинувальному акті анкетних відомостей останньої, зокрема, її прізвища, які не відповідають дійсності, що є порушенням вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, та відповідно до п. ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту прокурору відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та наявність правових підстав для його повернення є необґрунтованими та невідповідними фактичним обставинам справи, зокрема, прокурор зазначає, що особа потерпілої встановлена на підставі відповідних документів, з яких вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_7 є одна і та ж сама особа, а тому підстав для застосування вимог ст. ст. 314, 291 КПК України немає.
Аналогічними є вимоги апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 , яка в своїй скарзі зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125 КК України було складено прокурором із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, а щодо її прізвища, то на підтвердження того, що ОСОБА_13 та ОСОБА_7 є одна і та ж сама особа матеріали справи містять достатньо доказів.
Окрім цього, потерпіла в своїй скарзі зазначила, що повернення обвинувального акту прокурору погіршує становище самого обвинуваченого, оскільки порушується його право на розгляд кримінального провадження відносно нього в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття кримінального провадження, яке передбачено п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України та стосується загальних положень закінчення досудового розслідування.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Окрім цього, не заперечував також щодо задоволення апеляційної скарги потерпілої.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.
Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Із обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125 КК України, погодженого з прокурором вбачається, що слідчим було зазначено анкетні відомості потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки міста Дніпропетровська, місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянки України.
Під час досудового розслідування, остання представлялась як ОСОБА_13 та у зв`язку з тим, що перебувала у процесі зміни прізвища, після розірвання шлюбу та для підтвердження своєї особи надавала закордонний паспорт номер НОМЕР_2 , виданий 23 листопада 2008 року на громадянку ОСОБА_13 , у зв`язку з чим, було встановлено особу останньої, як ОСОБА_13 та усі слідчі дії були проведені з потерпілою під прізвищем ОСОБА_13 .
Однак, під час підготовчого судового засідання, потерпіла ОСОБА_13 , крім інших документів, надала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 25 січня 2018 року (орган, що видав 1212).
Для підтвердження того, що ОСОБА_13 та ОСОБА_7 одна й та ж сама особа, потерпіла надала свідоцтво про укладення шлюбу від 07 вересня 2017 року з ОСОБА_11 , у якому міститься запис про те, що після державної реєстрації шлюбу остання змінила прізвище та стала ОСОБА_7 .
Однак, між даними громадянами, 19 жовтня 2018 року було розірвано шлюб, та за його результатами ОСОБА_7 прийняла рішення про присвоєння їй прізвища « ОСОБА_9 », що підтверджується записом у свідоцтві про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 19 жовтня 2018 року.
У зв`язку із тим, що громадянка ОСОБА_13 під пас складання обвинувального акту була в процесі переоформлення паспорту на власне дівоче прізвище, та у свідоцтві про розірвання шлюбу зазначено про присвоєння останній прізвища ОСОБА_9 було прийнято рішення про запис анкетних відомостей останньої як ОСОБА_13 , що не є порушенням, та не може розцінюватися як анкетні дані іншої особи, оскільки «іншою особою» є вона ж сама, про що було встановлено під час підготовчого засідання судом та не заперечувалось його учасниками.
Також, для того, щоб встановити, що це одна особа, під час підготовчого засідання, суду було надано можливість дослідити вказані документи, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про укладення шлюбу, свідоцтво по розірвання шлюбу.
Тобто, в суду першої інстанції були всі необхідні документи на момент проведення підготовчого судового засідання, які свідчили що потерпілою особою ОСОБА_14 є одна й та сама людина, а той факт, що стороною обвинувачення не було додатково в обвинувальному акті в частині анкетних відомостей потерпілої особи вказано нове прізвище ОСОБА_10 , не є процесуальним недоліком, який відповідно до ст. ст. 291, 314 КПК України міг би бути підставою для повернення обвинувального акту, яка б значно перешкоджала розгляду кримінального провадження та встановлення обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Поміж іншого, сама потерпіла безпосередньо брала участь у підготовчому судовому засіданні 10 лютого 2020 року та надала суду першої інстанції пояснення, що вона знаходиться в стані переоформлення паспорту громадянина України, ніхто з учасників підготовчого судового провадження не заявляв клопотань про повернення обвинувального акту прокурору з даних підстав. Сам обвинувачений, рідний брат потерпілої, також визнав що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є однією особою, а різниця між їхніми прізвищами в буквах і та и була допущена в свій час органами реєстрації актів цивільного стану.
А тому, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 291, 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4