ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1662/20 Справа № 190/222/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України засудженому
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому, останній раз:
- 19.12.2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наявність лише одного заохочення за досить тривалий час відбування покарання, не свідчить про стабільність поведінки засудженого протягом усього часу відбування покарання. Крім того, суд першої інстанції прийняв до уваги те, що засудженого за станом здоров`я не рекомендовано направляти до виправного центру.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього ст. 82 КК України, замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він характеризується позитивно, має заохочення, стягнень не має, працевлаштований, завдання адміністрації виконує в повному обсязі, щиросердно розкаявся у скоєному злочині, та вважає, що не потребує контролю адміністрації закладу.
Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та застосувати до нього вимоги ст. 82 КК України, думку прокурора, яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою та просила апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Згідно характеристики від 25.02.2020 року, ОСОБА_7 під час утримання в установі виконання покарання № 3 м. Кривого Рогу характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.
З 21.07.2017 року і по теперішній час відбуває міру кримінального покарання в державній установі П`ятихатська виправна колонія (№ 122). За час відбування покарання характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок відбування покарання, працевлаштований робітником до швейної дільниці, до роботи ставиться добре, поставлені завдання виконує у повному обсязі, контролю з боку представників адміністрації не потребує. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, не допускає порушення вимог режиму утримання. Приймає участь у виховних заходах, що проводяться.
Згідно довідки про стягнення та заохочення засуджений ОСОБА_7 має 1 заохочення від 01.10.2019 року за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, стягнень не має.
Згідно медичної довідки від 20.02.2020 року ОСОБА_7 не рекомендовано направляти до виправного центру.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд, не зважаючи на те, що засуджений характеризується добре, приймає участь в житті установи виконання покарань, та наявність лише одного заохочення за досить тривалий час відбування покарання, прийшов до висновку, що це не свідчить про стабільність поведінки засудженого протягом усього часу відбування покарання, а також те, що засудженого за станом здоров`я не рекомендовано направляти до виправного центру.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.
Істотних порушень, кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Таким чином у задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4