ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/576/20 Справа № 183/1850/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, контрольне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого останній раз:
- 30.03.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць 18 днів; звільнений 30.03.2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0003776,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника ОСОБА_8 ,

встановила:
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міскьрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався на підставі судових рішень.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді під вартою до 15 січня 2020 року, включно.
Рішення суду мотивоване тяжкістю інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, які віднесено законом до категорії тяжких, ступенем відповідальності за них, відсутністю у останнього стійких соціальних зв`язків, оскільки не одружений, осіб на утриманні не має, суспільно-корисною працею не займається, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості вчинити спроби переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово судимий, а також незаконно впливати на свідків, оскільки вони ще не допитані судом.
Обвинувачений не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його проживання.
Посилається на те, що перебуває під вартою з 29 березня 2018 року, а рішення по справі на даний час так і не прийнято.
Зазначає, що під час судового розгляду було порушено його право на захист та не надано перекладача з української мови на російську.
Просить звернути увагу на наявність у нього тяжких хронічних захворювань, зокрема цирозу печінки та ВІЛ-інфекції, та необхідності постійного догляду та лікування, які не можуть бути забезпечені йому в умовах слідчого ізолятора.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційні вимоги сторони захисту та просили їх задовольнити.
Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та вважав ухвалу законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості вчинити спроби переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий, а також незаконно впливати на свідків, які вони ще не допитані судом, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Дослідивши належним чином матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, суд навів мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Зокрема, судом першої інстанції враховано і стан здоров`я обвинуваченого, про що він посилається в своїй апеляційній скарзі. Тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу колегія не вбачає.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення під час судового засідання його права захист та не надання йому перекладача з української на російську мову, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Як вбачається за анкетних даних обвинуваченого останній народився в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де закінчив школу та проживав до моменту його затримання. Крім того, на стадії досудового розслідування та під час розгляду справи в суді першої інстанції, клопотання про призначення йому перекладача не заявляв.

Його ж доводи про те, що перебуває під вартою з 2018 року заслуговують на увагу, однак, з врахування вищевикладених обставин, не можуть бути визнані підставою для скасування судового рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотні порушення процесуального закону, які б потягли безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно до норм процесуального закону, таким, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4