Кримінальне провадження № 194/141/20
Номер провадження 1-кп/194/65/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2020 року за № 0000026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернівка Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2011 років народження, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 05 січня 2020 року, приблизно о 12.00 годині, в черговий раз прийшла до домоволодіння, в якому мешкає ОСОБА_6 та до якого мала вільний доступ, за адресою: АДРЕСА_3 , де спілкувалася в кухонній кімнаті з ОСОБА_6 . Скориставшись тим, що ОСОБА_6 , знаходиться на місці та погано пересувається у зв`язку з хворобою, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 пройшла до зальної кімнаті, де з шафи, з полиці, умисно, таємно викрала гроші в сумі 2500 грн., які належать доньці ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_7 .

З викраденими грошима ОСОБА_3 з місця події зникла та розпорядилась ними на свій розсуд, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2500 грн.

ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Одночасно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 від 30 січня 2020 року. Згідно з угодою ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість та беззастережно зобов`язувалася визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також сторонами угоди було узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 буде звільнено від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 та прокурор просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

В підготовче судове засідання потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася, просила судове засіданні провести без її участі, будь-яких претензій до обвинуваченої не має, угоду про визнання винуватості підтримує.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Як зазначено в п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла ОСОБА_7 надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваною ОСОБА_3 .

Злочин за ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесений до злочину середньої тяжкості, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також, встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачена під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не зверталася.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, крім того зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд, шляхом опитування обвинуваченої, захисника, прокурора у судовому засіданні переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає вірною юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дослідженням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України не судима, за місцем мешкання характеризується посередньо, зловживає міцними спиртними напоями, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю зі шкідливими наслідками, має на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2011 років народження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови в її затвердженні не має.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням особи обвинуваченої, та виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 з участю захисника ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги те, що сторони в угоді досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання та визначити їй іспитовий строк терміном - 1 рік.

Клопотань щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до суду не надходило.
Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись 369-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду від 30 січня 2020 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2020 року за № 0000026 про визнання винуватості, укладену між прокурором Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 і підозрюваною ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Зобов`язати ОСОБА_3 у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по кримінальному провадженню:

- гаманець, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцеві ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1