№ 1-кп/755/221/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009234 від 08.11.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Германівка Обухівського р-ну Київської обл., українки, громадянки України, перебуваючої у цивільному шлюбі, з вищою освітою, працюючої неофіційно майстром з манікюру, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 08.11.2019 року, приблизно об 11 годині 55 хвилин, знаходячись при вході до приміщення ломбарду «Гарант», що розташований за адресою: м. Київ, бул. Перова, 25, помітила раніше незнайому ОСОБА_5 , з якою у неї, перед цим, всередині приміщення виник короткочасний словесний конфлікт. У цей час, ОСОБА_3 вирішила вчинити напад на ОСОБА_5 з метою заволодіння чужим майном та, з цією метою, почала очікувати на неї на вулиці неподалік виходу з даного ломбарду.Цього ж дня, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, поруч із буд. АДРЕСА_3 , підійшла до ОСОБА_5 та, схопившись за належну їй сумку, намагалася її вирвати, у зв`язку з чим, потерпіла почала чинити опір та не відпускати своє майно.Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 дістала газовий балончик, бризнула ним в обличчя та очі потерпілої ОСОБА_5 , чим застосувала до неї насильство, яке є небезпечним для здоров`я особи в момент заподіяння. Подолавши, таким чином, волю до опору з боку потерпілої, ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, зірвала з лівого вуха ОСОБА_5 належну їй золоту сережку у вигляді бантика, вагою близько 3 грами, вартістю 2000 гривень, після чого, разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе за ч. 1 ст. 187 КК України визнала повністю та показала, що 08.11.2019 року, приблизно об 11 годині 55 хвилин, вона знаходилася біля входу до ломбарду «Гарант», що за адресою: м. Київ, бул. Перова, 25, де помітила потерпілу ОСОБА_5 з якою у неї, перед цим, виник словесний конфлікт. Потім, приблизно о 12 годині 00 хвилин, біля будинку № 15, що по бул. Перова, в м. Києві, підійшла до потерпілої та, схопившись за її сумочку, почала її виривати, однак, та не віддавала сумку. Тоді, вона дістала балончик та бризнула потерпілій в очі, зірвала з її вуха золоту сережку ті пішла з нею. У подальшому, вона усвідомила свої дії, зустрілася з потерпілою і вони разом пішли до майстерні, де відремонтували викрадену сережку та вона повернула сережку потерпілій. Зокрема, показала, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каялася, жалкує, що так сталося, запевняла, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, заподіяну шкоду потерпілій вона відшкодувала у повному обсязі та усвідомлює, що її дії були умисними. Крім того, надала заяву від потерпілої, в якій остання зазначає, що ніяких претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 не має, оскільки остання відшкодувала їй заподіяну шкоду, прохала у неї вибачення і тому, просить не позбавляти її волі.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме: протоколів огляду місця події від 08.11.2019 року та 18.11.2019 року; протоколу огляду вилучених речей від 11.11.2019 року; протоколу перегляду цифрового відеозапису від 18.11.2019 року; постанови про визнання носія інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 18.11.2019 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.11.2019 року; протоколу особистого обшуку, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 09.11.2019 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.11.2019 року; постанов про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.11.2019 року та 18.12.2019 року; висновку експерта № 042-2283-2019 від 12.12.2019 року; висновку експерта № 11-1/462 від 17.12.2019 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій), тому, знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про її особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаялася, вину визнала повністю, заподіяну шкоду відшкодувала у повному обсязі. Зокрема, потерпіла надала до суду заяву, в якій зазначає, що ніяких претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 вона не має, оскільки остання відшкодувала їй заподіяну шкоду, прохала у неї вибачення.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченої раніше не судима, її ставлення до скоєного (щиро каялася, вину визнала повністю, жалкує про вчинене, добровільно відшкодувала завдані збитки), зокрема, потерпіла прохала не позбавляти волі останню, наявності пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що її перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою за ч. 1 ст. 187 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обрано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів № 11-1/462 від 17.12.2019 року в розмірі 1256 гривень 08 копійок та судово-медичної експертизи № 042-2283-2019 від 12.12.2019 року в розмірі 378 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму в розмірі 1634 гривні 08 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: марлевий тампон та чотири білі серветки зі змивами речовини зі шкіри обличчя ОСОБА_5 , що були виявлені та вилучені в останньої в ході огляду місця події 08.11.2019 року за адресою: м. Київ, бул. Перова, 25, на яких виявлено отруйну речовину подразнюючої дії морфо лід пеларгонової кислоти (МПК), а також, балончик сірого кольору, що був вилучений у ОСОБА_3 09.11.2019 року під час проведення особистого обшуку особи, в якому виявлено отруйну речовину подразнюючої дії морфо лід пеларгонової кислоти (МПК), що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити;

- золоту сережку у вигляді бантика, що передана під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 - залишити у її власності;

- DVD-R диск, 4,7 Гб, 120 мін., з відеозаписом із камер спостереження відділення ПТ Ломбард ТОВ «Гарант Капітал і компанія», що розташоване за адресою: м. Київ, бул Перова, 25, від 08.11.2020 року, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: