Провадження №11-сс/801/843/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

законного представника підозрюваного ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 18.12.2019, якою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні, за №0001568 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 17.02.2020 в період з 20.00год по 07.00год, з покладенням обов`язків, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Хмільницького району, села Кривошиї, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до 108 КК України є таким що не має судимості,

який органами досудового слідства підозрюється за ч. 2 ст. 186 КК України в тому, що 6.12.2019 близько 15 год. 20 хв. Він перебував неподалік будинку АДРЕСА_3 , разом з раніше знайомим ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_10 із застосуванням насильства.
Так, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, підбурюваний жагою легкою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих спонукань, шляхом застосування фізичного насильства, що проявилось у нанесенні тілесних ушкоджень у вигляді одного удару лівою рукою зжатою в кулак в область підборіддя ОСОБА_10 , висловив протиправну вимогу потерпілому щодо передачі належного ОСОБА_10 мобільного телефону марки Huawei моделі Y560- L01 в корпусі чорного кольору, вартістю 1100 грн., погрожуючи знову застосувати насильство у разі відмови. Усвідомлюючи реальність погрози повторного застосування насильства, небезпечного для свого життя та здоров`я, ОСОБА_10 не став чинити опір та віддав свій мобільний телефон.
У подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 1100,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 навчається на І курсі денної форми навчання на автослюсара у ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг», проживає у рідної тітки у м. Вінниці, сам з багатодітної родини, тобто має міцні соціальні зв`язки, а прокурором в ході розгляду клопотання слідчого не доведено, що вказані ним обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків, передбачених ст.177 КПК України, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а тому обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку прокурора, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного, корисливого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, ніде не працює, не одружений, що свідчить про те, що він не має стійких соціальних зв`язків, тому існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, перешкоджати досудовому розслідуванню кримінального провадження, а також продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, ОСОБА_8 , його законного представника та адвоката, які просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, під час розгляду клопотання вірно встановив, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та дотримуючись вимог ст. 194 КПК України, належним чином мотивував свій висновок та обґрунтовано прийняв рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби підозрюваному ОСОБА_8 навівши переконливі мотиви про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, врахувавши всі обставини провадження по якому ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував наявність постійного місця проживання у тітки у м. Вінниця, навчання на І курсі денної форми на автослюсара у ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг», тобто наявність міцних соціальних зв`язків.
Крім того, потерпілий ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою (а.с. 39) в якій просив не застосовувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки претензій матеріального характеру до нього не має та із ОСОБА_8 перебуває у дружніх стосунках так як навчаються в одній групі.
З урахуванням вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , а тому доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, важкий стан здоров`я та з урахуванням відсутності належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до вірних висновків застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому оскаржувана ухвала є обґрунтованою та законною, а апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 419, 422, 492 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 18.12.2019, якою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні, за №0001568 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 17.02.2020 в період з 20.00год по 07.00год, з покладенням обов`язків, щодо ОСОБА_8 без зміни

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3