Дата документу 25.02.2020 Справа № 320/4830/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/4830/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/523/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург, Росія, без реєстрації та постійного місця проживання, непрацюючого, з середньою освітою, вдівця, раніше судимого:

20 листопада 2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі; 23 серпня 2018 року звільнений від відбування покарання на підставі п.«є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

30 серпня 2019 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Прокурор Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 30 серпня 2019 року та остаточно призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій, вважає, що вказаний вирок підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що вироком Дарницького районного суду м.Києва від 30 серпня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, водночас, кримінальні правопорушення, у вчинені яких ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вироком Мелітопольського міскрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року, вчинені ним до ухвалення вироку Дарницьким районним судом м.Києва від 30 серпня 2019 року. За таких обставин, суд першої інстанції під час визначення остаточного покарання ОСОБА_6 повинен був керуватися положеннями ч.4 ст.70 КК України, у зв`язку із чим, вказаний вирок підлягає зміні в частині призначення остаточного покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ті обставини, що він усвідомлює суспільну-небезпечність своїх діянь, стає на шлях виправлення, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно співпрацював зі співробітниками поліції, свою вину визнав у повному обсязі, його вік та поганий стан здоров`я.

Згідно з вироком суду, 28 серпня 2018 року, о 09:13 годині, знаходячись в приміщенні магазину «Модные дети», який розташований в торговому центрі «Європа» за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Гоголя, 93/1, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з поверхні столу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Readmi 5A», в корпусі темно-сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ; SN: НОМЕР_3 , вартістю 2799 грн, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , яка майнової цінності для потерпілої не представляє, після чого з місця події зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 2799 грн.
Крім того, 02 вересня 2018 року, о 09:36 годині, знаходячись у кабінеті, який розташований в приміщені Центру розвитку інтелекту дітей «Smartum» за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Шмідта, 16, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з поверхні столу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Readmi 4X», в корпусі золотистого кольору, IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 ; SN: НОМЕР_7 ; вартістю 4550 грн, у якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_8 та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_9 , які майнової цінності для потерпілої не представляють, який знаходився у пластиковому чохлі золотистого кольору, вартістю 200 грн, після чого з місця події зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 4750 грн.
Крім того, 04 вересня 2018 року, приблизно об 11:00 годині, знаходячись в приміщенні кафе «РАКИ-ПАБ», розташованого за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Гризодубової, 37-А, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з поверхні столу, який розташований у приміщені вказаного закладу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Readmi 3S», в корпусі чорно-сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_10 ; IMEI2: НОМЕР_11 ; SN НОМЕР_12 , вартістю 3500 грн, із сім-картою мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_13 , яка майнової цінності для потерпілої не представляє, після чого з місця події зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 3500 грн.
Крім того, 04 вересня 2018 року, у період часу з 13:00 години до 14:00 години, знаходячись в офісному приміщені, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з поверхні кушетки, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А8», в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_14 ; SМ-А530FZKDSEK, вартістю 15000 грн, із сім-картою. Мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_15 , яка майнової цінності для потерпілої не представляє, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 15000 грн.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, та є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Переглядаючи вирок суду в частині призначеного покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має реєстрації та постійного місця проживання, не працює. Обставиною, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але на наближений до мінімального строк.
Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає ці доводи слушними з огляду на таке.
Вироком Дарницького районного суду м.Києва від 30 серпня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
Як убачається з матеріалів провадження, діяння, за які засуджено ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком, вчинені до 30 серпня 2019 року, тобто до ухвалення вироку Дарницьким районним судом м.Києва.
Тому, остаточне покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції повинен був призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України, відповідно до якої, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, що не погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання змінити.
Призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначених за цим вироком та вироком Дарницького районного суду м.Києва від 30 серпня 2019 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4