ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/3212/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/792/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
11 квітня 2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
а також у відношенні якого 10 вересня 2018 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю до 15 серпня 2020 року включно, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за наступних обставин.

29 січня 2020 року приблизно о 1 годині, знаходячись біля буд. 45 по вул. Горького в м. Бердянську Запорізької області, у ОСОБА_7 виник умисел на скоєння крадіжки майна з гаражу розташованого навпроти вищевказаного будинку. Відразу після цього ОСОБА_7 підійшов до гаражу, де за допомогою невстановленого під час досудового розслідування предмета, зламав навісний замок на дверях гаражу та проник до нього. Знаходячись в гаражі, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом для подальшого використання його у своїх особистих цілях, за допомогою власної фізичної сили, відкотив мопед «Delta», модель 50, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49 cm3, вартістю 25000 гривень, який належить ОСОБА_11 та залишив місце вчинення злочину, тобто протиправно заволодів транспортним засобом та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

30 січня 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000273, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 6).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, 28 квітня 2020 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення за місцем реєстрації ОСОБА_7 та директору ОСББ «Набережний квартал, 4».

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є обґрунтованою, а також наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але слідчим не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та суперечливою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим суддею не доведено наявність обґрунтованої підозри, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а також неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Звертає увагу, що повідомлення про підозру та постанова про оголошення в розшук датовані одним і тим же числом 28 квітня 2020 року, тому станом на цей день ОСОБА_7 не встиг та не міг вчинити ті дії, за які його було оголошено в розшук.

Слідчий суддя не врахував позитивні характеристики підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та неофіційну роботу, має усталений спосіб життя, неповнолітніх дітей, які мешкають окремо, але перебувають на його утриманні.

Застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя позбавив його засобів для існування, а також можливості забезпечувати матір та малолітню дитину.

Вважає, що дії ОСОБА_7 були неправильно кваліфіковані, у зв`язку з чим, слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 194 КПК України був зобов`язаний відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 не обирати.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 також вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з моменту повідомлення йому про підозру він не вчиняв жодних дій, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя необґрунтовано посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не наводячи жодних доказів на підтвердження цього.

Вважає, що його дії 29 січня 2020 року неможливо було кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, у зв`язку з чим, слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 194 КПК України був зобов`язаний відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Звертає увагу, що застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя позбавив його можливості годувати родину, доглядати за матір`ю похилого віку та малолітньою дитиною.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, запобіжний захід у відношенні нього не обирати.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 уточнив апеляційну скаргу та просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, зазначив, що ризики відсутні, можливість вчинення іншого злочину є тільки припущенням.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав свого адвоката, просив надати йому можливість працювати, зазначив, що він працює без вихідних, а без роботи не зможе забезпечувати племінника та платити за квартиру, він працює неофіційно, документи на підтвердження працевлаштування надати не йому не можуть.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважав їх необґрунтованими та зазначив, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, а з 10 вересня 2018 року на розгляді в суді знаходиться інше кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України підтверджуються: протоколом оглядом місця події від 30 січня 2020 року; протоколом огляду мопеда від 3 лютого 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 30 січня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 7 квітня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 8 квітня 2020 року, який повідомив, що бачив чоловіка, який викотив з гаражу мопед; протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 13 квітня 2020 року, з якого вбачається, як свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 29 січня 2020 року викочувала мопед з гаражу; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 7 квітня 2020 року (а.с. 10-14, 19-22, 26-32).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, а тому доводи захисту про відсутність доказів на даній стадії досудового розслідування не вирішуються слідчим суддею.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.
Разом з тим слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів на підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його фактичної процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недоведеності неможливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, рішення слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту було виваженим та прийнятим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, які відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, на цей час у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області розглядається інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про наявність ризику вчинення ним іншого корисливого злочину.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого оголошення підозрюваного в розшук та відсутності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів до уваги не бере, оскільки слідчий суддя вже врахував вказані обставини та прийшов до висновку про недоведеність існування такого ризику.

Разом з тим, враховуючи доводи апеляційних скарг та надані в суді апеляційної інстанції підозрюваним ОСОБА_7 пояснення з приводу його неофіційного працевлаштування, колегія суддів вважає за можливе застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, що надасть йому можливість працювати, забезпечувати себе, членів сім`ї та доглядати за ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання з 19 години по 6 годину наступного дня, в межах строків досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, тобто до 15 серпня 2020 року включно.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000273 від 30 січня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 19 години по 6 годину ранку наступного дня на строк до 15 серпня 2020 року включно.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: носити засоби електронного контролю; прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування та суду; не залишати місце постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ; не відвідувати місця продажу та вживання алкогольних напоїв; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали апеляційного суду встановити до 15 серпня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції України за місцем проживанням підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 310/3212/20