Справа № 138/223/20
Провадження №:1-кп/138/64/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року м.Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000081 від 27.11.2019 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Теплик Теплицького району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.1 ст.359 КК України
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту та угоди про визнання винуватості від 21.01.2020 ОСОБА_4 діючи умисно, в порушення вимог пункту 7 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-XII, яким передбачено спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, як вид майна, що не може перебувати у власності громадян; пунктів 2, 3 «Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2001 № 1450, яким визначено перелік замовників розроблення, виготовлення та придбання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, серед якого відсутні фізичні особи; Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної з розробленням, виготовленням, постачанням спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку та інших технічних засобів негласного отримання інформації», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 669, відповідно до яких зазначені спеціальні технічні засоби підлягають ліцензуванню, здійснив незаконне придбання та переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, основним функціональним призначенням яких є негласне одержання інформації.
Так, у 2018 році, ОСОБА_4 використовуючи можливості мережі «Інтернет» придбав на одному із сайтів чотири предмети, виготовлені промисловим способом у формі кулькових ручок із вбудованими відеокамерами з метою їх подальшої реалізації невстановленим слідством особам. Проте, реалізувати вказані предмети у 2018 році ОСОБА_4 не вдалось, тому останній продовжив зберігати їх у себе за місцем проживання, а саме в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .
Згодом, у другій половині 2019 року, через важке матеріальне становище з метою отримання прибутку у ОСОБА_4 виник умисел перемістити з метою подальшої реалізації вказані вище 4 кулькові ручки із вмонтованими відеокамерами через митний кордон України до Республіки Молдова.
Тому, на виконання власного злочинного умислу, будучи обізнаним з порядком митного контролю та маючи при собі приховані від митного контролю спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та обіг яких на території України заборонено, намагався перетнути митний кордон України через зону митного контролю «зелений коридор», тим самим, відповідно ч. 5 ст. 366 МК України, заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення, не декларуючи переміщувані ним приховані в дорожній сумці серед особистих речей технічні засоби негласного отримання інформації, без повідомлення про це працівників митниці та не пред`являючи їх до митного огляду.
Тим самим, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак закінчити його не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки 27.11.2019 приблизно о 16 годині 15 хвилин у приміщені митного оформлення в напрямку вихід з України «зелений коридор» працівниками відділу митного оформлення «Автомобільний» митного посту «Дністер» Вінницької митниці ДФС на виконання письмового інформування УСБУ у Вінницькій області від 26.11.2019, було здійснено додаткові форми митного контролю багажу та особистих речей ОСОБА_4 , в ході чого у нього в сумці серед одягу та особистих речей виявлено чотири предмети у вигляді кулькових ручок з вбудованими відеокамерами, які за зовнішніми ознаками схожі на спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації.
Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України від 18.12.2019 № 74/3, вилучені у ОСОБА_4 речі відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України закінчений замах на контрабанду спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю та кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.359 КК України - незаконне придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Обвинувачений ОСОБА_4 на досудовому слідстві та в судовому засіданні в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень.
21.01.2020 прокурором відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000081 від 27.11.2019, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 на підставі ст.468, 469, 472 КПК України, в приміщенні прокуратури Вінницької області по вул.Монастир-ська, 33 м.Вінниця, укладено угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.
Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.1 ст.359 КК України, в судовому провадженні, а також співпрацювати з правоохоронними органами у викритті кримінальних правопорушень іншими особами, їх розкритті та розслідуванні, шляхом надання пояснень та показань.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення криміналь-ного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.359 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши угоду про визнання винуватості від 21.01.2020 з доданими матеріалами, приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню.
Суд вважає, що угода відповідає вимогам ст.472 КПК України і була підписана сторонами добровільно. Відсутні будь-які підстави вважати, що при цьому було застосовано насильство, примус, погрози, обіцянки чи дію будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Права обвинуваченого були повністю дотримані, він визнав себе винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та зобов`язався виконати покладені на нього судом обов`язки. Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відповідають вимогам суспільства.
Обвинуваченому, захиснику та прокурору роз`яснено, що в разі невиконання обвинуваченим угоди про визнання винуватості, прокурор відповідно до ст.476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.1 ст.359 КК України звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду у кримінальному провадженні в загальному порядку.
Також обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
Обвинуваченому роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.394, 424, 473, 474 КПК України.
Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201; ч.1 ст.359 КК України та умови угоди, що не суперечать вимогам КПК України.
Суд, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, погоджується з обраним сторонами угоди покаранням.
Відповідно до вимог ст.165 КВК України, початок іспитового строку ОСОБА_4 необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.
Згідно ст.122, 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення експертизи, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Згідно ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт, накладений на вилучене у даному провадженні майно.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.63, 65, 66, 75, 76, ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.1 ст.359 КК України, ст.165 КВК України, ст.374, 375, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.01.2020, укладену у кримінальному провадженні №0000081 від 27.11.2019 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 і його захисником ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201; ч.1 ст.359 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

за ч.1 ст.359 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17.02.2020.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені по справі витрати на залучення експерта в сумі 25120 (двадцять п`ять тисяч сто двадцять) гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 29.11.2019 у даному провадженні на картонні коробки з кульковими ручками, з сонцезахисними окулярами та прямокутним предметом з вмонтованими в них відеокамерами.

Речові докази: чотири прямокутні картонні коробки з кульковими ручками з вмонтованими відеокамерами, дві прямокутні картонні коробки з сонцезахисними окулярами з вмонтованими відеокамерами, прямокутну картонну коробку з предметом прямокутної форми з вмонтованою відеокамерою, знищити.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування та право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Суддя ОСОБА_1