Справа № 462/6826/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/11/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2019 року,

з участю прокурора ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 28.10.2019 року, близько 19.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, повторно, перебуваючи у салоні маршрутного таксі № 51, що рухалось по маршруту по вул. Городоцькій у м. Львові, зокрема, від зупинки громадського транспорту навпроти церкви святих Ольги та Єлизавети до зупинки громадського транспорту по вул. Городоцькій, 116а у м. Львові (навпроти ТЦ «Привокзальний Львів» (привокзальний ринок), під час проїзду, діючи таємно, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає шляхом вільного доступу заволодів із кишені штанів ОСОБА_8 телефоном марки «iPhone 6» ІМЕІ: НОМЕР_1 , що належить останньому на праві власності, вартістю 7 000 грн., у середині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар»; з абонентським номером НОМЕР_2 , яка не становить для потерпілого матеріальної цінності та грошовими коштами у розмірі 245 грн., тим самим заподіявши потерпілому, матеріальну шкоду на суму 7 245 грн. Таким чином, дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2019 року в частині призначення покарання, а саме призначити йому більш м`яке покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6 , будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким ОСОБА_6 не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого; обране з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання, щире каяття у вчиненому злочині; особи обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, стан його здоров`я, та призначене в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання саме у виді арешту та своє рішення мотивував у вироку.

Призначивши ОСОБА_6 покарання 3 (три) місяці арешту, що є мінімальним покаранням, передбаченим ч.2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції тим самим врахував усі обставини справи, особу обвинуваченого, про що зазначив у вироку.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через тяжкість покарання, немає. Доводи апеляційної скарги безпідставні.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою і приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370-376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 , залишити без змін, його апеляційну скаргу, без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді