1Справа № 335/1722/20 1-кс/335/1046/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 23 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий-криміналіст СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадженні № 0000044 від 23 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим управлінням ГУ НП в Запорізькій області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000044 від 23 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 22.02.2020, приблизно о 10 годині 00 хвилин, мешканки села Преображенка Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пішли до сміттєзвалища села Преображенка збирати металобрухт та не повернулися до місця мешкання.

23.02.2020, о 12 годині 43 хвилини, на сміттєзвалищі села Преображенка Оріхівського району Запорізької області були виявлені рештки обгорілих тіл двох осіб.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що 23.02.2020 до кіоску, в якому він займається скупкою б/у мобільних телефонів, прийшов раніше невідомий йому чоловік, якого в подальшому він впізнав як ОСОБА_8 , який продав йому мобільний телефон «Bravis» в корпусі чорного кольору за 100 гривень. При цьому він не пояснював походження вказаного телефону.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, у період часу з 17 години 40 хвилин до 17 години 55 хвилин 23.02.2020, проведено огляд предмета - мобільного телефону «Bravis» в корпусі чорного кольору з ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , який добровільно надано свідком ОСОБА_7 , в ході якого вказаний телефон вилучено.

Слідчий посилаючись на те, що вилучений мобільний телефон має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути предметом злочину та міг зберігати на собі біологічні сліди скоєного злочину або нести у собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, просить клопотання задовольнити, накласти арешт на зазначене майно.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням позиції слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні слідчого, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки метою такого арешту є збереження речових доказів.

Керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 23 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 23.02.2020 в ході огляду предмета, а саме мобільний телефон «Bravis», в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1