Справа № 183/1408/17
№ 1-кп/183/72/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 05 березня 2020 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003710 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого останній раз: 28.02.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць; 26.07.2019 року звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого останній раз: 04.06.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 5 років 2 місяці, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

01.09.2016 року в темну пору доби ОСОБА_3 знаходився в смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де зустрівся з ОСОБА_4 , та останні під час розмови вирішили спільно таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в складському приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , тобто вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , 01.09.2016 року приблизно о 23.00 години, діючи з єдиним спільним умислом, направленим на викрадення майна, через отвір в стіні проникли до складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за попередньою змовою групою осіб, викрали майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: два масляних промислових конвектора 7 кВт вартістю 6808 гривень 95 копійок кожен, загальною вартістю 13 617 гривень 90 копійок, та 69 кахельних плиток марки «Грес» вартістю 12 гривень 71 копійка кожна, загальною вартістю 876 гривень 99 копійок.

Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , присвоївши викрадене, місце скоєння злочину покинули, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 14 494 гривні 89 копійок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 03.09.2016 року приблизно о 23.00 годині знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та знаючи, що в приміщенні складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , можуть знаходитися речі, які можливо реалізувати з метою незаконного власного збагачення, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території зазначеного складу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 03.09.2016 року приблизно о 23.10 годині прийшов до складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через отвір в стіні проник в середину складу, звідки викрав 80 кахельних плиток марки «Грес» вартістю 12 гривень 71 копійка кожна, загальною вартістю 1 016 гривень 80 копійок, які належать ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_3 , присвоївши викрадене, місце скоєння злочину покинув, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 016 гривень 80 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєних злочинах визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорював та повністю їх підтвердив. В скоєному щиро кається.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєному злочині визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорював та повністю їх підтвердив. В скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності, в якій зазначив, що майнова шкода йому не відшкодована, просив призначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суворе покарання.

Суд вважає встановленою вину обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ними злочину, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, по епізоду крадіжки майна, яке належить ОСОБА_8 від 01.09.2016 року, а також вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду крадіжки майна, яке належить ОСОБА_8 від 03.09.2016 року, на підставі наступних доказів досліджених в судовому засіданні:

-протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 05.09.2016 року відповідно до якого ОСОБА_8 просить притягнути до відповідальності осіб, які в період часу з 01.09.2016 року по 05.09.2016 року вчинили крадіжку, яке знаходилось в приміщенні складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.п. 96);

- протоколу огляду місця події від 05.09.2016 року в ході проведення якого було оглянуто приміщенні складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки 01.09.2016 року здійснили крадіжку майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також 03.09.2016 року здійснив крадіжку майна ОСОБА_3 (т. 1 а.п. 97-99);

-протоколу огляду предметів від 14.09.2016 року в ході проведення якого було оглянуто 5 металевих стойок, 2 конвектори, 1 електрорадіатор, які добровільно видав ОСОБА_9 (т. 1 а.п. 100-103);

-речових доказів у виді: двох промислових масляних радіаторів, одного побутового радіатора, п`яти стойок стелажної конструкції, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 104, 105);

-протоколу проведення слідчого експерименту від 06.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_10 в ході проведення якого останній розказав і показав як на початку вересня 2016 року він допомагав ОСОБА_3 перевозити на власному автомобілі кахельну плитку, яку перевозили до його гаражу та в подальшому продали (т. 1 а.п. 106-111);

-протоколу огляду предмета від 17.10.2016 року в ході проведення якого було оглянуто п`ять упаковок кахельної плитки по 16 штук в кожній пачці, на яких міститься напис «Gres», які добровільно надав для огляду ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 112-115);

-речових доказів у виді: п`яти упаковок кахельної плитки марки «Gres» по 16 штук в кожній упаковці, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 116, 117);

-протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2016 року за участю свідка ОСОБА_11 в ході проведення якого останній на фото № 2 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка в кінці вересня 2016 року продала йому 5 упаковок кахельної плитки марки «Gres» (т. 1 а.п. 118-120);

-протоколу огляду предметів від 28.01.2017 року в ході проведення якого було оглянуто 69 кахельних плиток, 18 з яких знаходилось в коробці з написом «Gres» та 51 плитка без упаковки, які добровільно надав для огляду ОСОБА_12 (т. 1 а.п. 148-150);

-речових доказів у виді 69 кахельних плиток марки «Gres», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 151-152);

-висновку експерта № 715-17 від 21.02.2017 року відповідно до якого вартість одного масляного промислового конвектора 7 кВт складає 6808 гривень 95 копійок, вартість однієї кахельної плитки марки «Gres» складає 12 гривень 71 копійка (т. 1 а.п. 153-161);

-протоколу проведення слідчого експерименту від 13.03.2017 року за участю ОСОБА_4 в ході проведення якого останній розказав і показав як він 01.09.2016 року разом з ОСОБА_3 з приміщення складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрали майно (т. 1 а.п. 199-205);

-протоколу проведення слідчого експерименту від 14.03.2017 року за участю ОСОБА_3 в ході проведення якого останній розказав і показав як він 01.09.2016 року разом з ОСОБА_4 з приміщення складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрали майно, а також як він 03.09.2016 року таємно викрав майно з цього ж складу (т. 1 а.п. 206-211).

Всі вище перелічені докази, суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Надані прокурором на підтвердження обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України такі докази як: протокол огляду предмета від 17.10.2016 року (т. 1 а.п. 121-129), постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 17.10.2016 року (т. 1 а.п. 130), розписка від 17.10.2016 року (т. 1 а.п. 131), протокол огляду предметів від 06.02.2017 року (т. 1 а.п. 132-137), постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.02.2017 року (т. 1 а.п. 138), розписка від 06.02.2017 року (т. 1 а.п. 139) не приймаються судом, оскільки, відповідно до обставин, викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обвинувачуються у викрадені речей, які зазначені у даних документах, наданих прокурором, а також дане майно було постановою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 15.03.2017 року виділено з матеріалів досудового розслідування № 0003710 (т. 1 а.п. 218).

Надані прокурором документи, а саме: протокол огляду предмета від 01.02.2017 року в ході проведення якого було оглянуто автомобіль марки «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_2 (т. 1 а.п. 140-145), постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 01.02.2017 року (т. 1 а.п. 146), якою автомобіль марки «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_2 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, та який передано на зберігання ОСОБА_13 , визнаються судом неналежними, оскільки в силу статті 85 КПК України будь-яким чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Необхідно також зазначити, що під час судових дебатах прокурор просив застосувати спеціальну конфіскацію до автомобіля марки «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_2 , оскільки він є знаряддям злочину.
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що прокурором не доведено факт того, що автомобіль марки «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_2 , є знаряддям вчинення злочину, або зберіг на собі сліди злочину, а також те, що протокол огляду даного автомобілю та постанова про визнання його речовим доказом визнані судом неналежними, суд вважає неможливим застосування спеціальної конфіскації до автомобіля марки «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_2 .

Судом не встановлено суттєвих порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд вважає доведеною їх вину в інкримінованих злочинах.

З урахуванням викладеного, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Суд не може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про щире каяття, оскільки останній не вчинив жодних дій, які б вказували на його каяття щонайменш, навіть не намагався будь-яким чином відшкодувати шкоду, завдану його діями потерпілому.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що останній вину визнав повністю, на обліку у лікарів не перебуває.

Разом з тим, судом враховується те, що ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується виключно негативно, суспільно корисною працею не займається, не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, суд враховує поведінку ОСОБА_4 , якою він демонструє відверте нехтування встановленими Законами України суспільними правилами поведінки, його зухвале ставлення до норм моралі та Кримінального процесуального законодавства, а також те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів на шлях виправлення не став, має незняту і непогашену судимість, знову вчинив умисний корисливий злочин, який віднесено законом до категорії тяжких, шкоду завдану його протиправними діями потерпілому не відшкодував, та останній наполягав на призначенні ОСОБА_4 суворого покарання, що в сукупності дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання виключно у виді позбавлення волі, та відсутності підстав для застосування статей 69, 75 КК України.

Також, враховуючи те, що по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 запобіжний захід обрано не було та останній фактично відбував покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 року, суд не вирішував питання щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Суд не може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про щире каяття, оскільки останній не вчинив жодних дій, які б вказували на його каяття щонайменш, навіть не намагався будь-яким чином відшкодувати шкоду, завдану його діями потерпілому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що останній вину визнав повністю, на обліку у лікарів не перебуває.

Разом з тим, судом враховується те, що ОСОБА_3 за місцем мешкання характеризується виключно негативно, суспільно корисною працею не займається, не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, суд враховує поведінку ОСОБА_3 , якою він демонструє відверте нехтування встановленими Законами України суспільними правилами поведінки, його зухвале ставлення до норм моралі та Кримінального процесуального законодавства, а також те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів на шлях виправлення не став, має незняту і непогашену судимість, знову вчинив два умисні корисливі злочини, які віднесено законом до категорії тяжких, шкоду завдану його протиправними діями потерпілому не відшкодував, та останній наполягав на призначенні ОСОБА_3 суворого покарання, що в сукупності дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання виключно у виді позбавлення волі, та відсутності підстав для застосування статей 69, 75 КК України.

Необхідно також зазначити, що під час судових дебатів прокурор просив призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

З такою позицією прокурора суд не може погодитись, оскільки відповідно до довідки, наданої ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№ 122)» від 22.08.2019 року (т. 2 а.п. 104), 26.07.2019 року ОСОБА_3 був звільнений з виправної колонії у зв`язку з повним відбуттям покарання за вироками Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.03.2018 року та від 28.02.2019 року.

Так, за правилами статті 70 Кримінального кодексу України суд призначає остаточне покарання при сукупності злочинів.

Враховуючи відсутність на момент постановлення вироку сукупності злочинів у зв`язку із повним відбуттям покарання ОСОБА_3 за попереднім вироком, суд вважає за неможливе застосування будь-якої частини статті 70 Кримінального кодексу України в даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 4 місяці.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 12.07.2017 року.

Зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 01.06.2017 року по 02.06.2017 року, та з 12.07.2017 року по 05.03.2020 року включно, на підставі ст. 72 КК України (в редакції № 838-VIII від 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-два промислові масляні радіатори, один побутовий радіатора, п`ять стойок стелажної конструкції, п`ять упаковок кахельної плитки марки «Gres» по 16 штук в кожній упаковці, 69 кахельних плиток марки «Gres», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 вважати повернутими.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи № 715-17 від 21.02.2017 року в сумі 198 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку вручити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1