У Х В А Л А
Іменем України
15 червня 2020 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9 ,
при секретарі ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001215, за підозрою:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Білгород Дністровського району Одеської області, громадянина України, перебуваючого в цивільному шлюбі, фізичної особи підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України,-
в с т а н о в и в:
11 червня 2020 року старший слідчий в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001215, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.
Повноваження прокурорів, які були присутні під час розгляду клопотання, слідчим суддею перевірені.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 24.05.2018, близько 23.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи разом зі своєю знайомою ОСОБА_12 у дворі будинку АДРЕСА_2 , неподалік від свого місця проживання, помітив двох раніше не відомих йому чоловіків, якими в подальшому виявились ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в пізній час доби, в погано освітленому та безлюдному місці рухались на зустріч йому, при цьому відстань між ними швидко скорочувалася.
Побоюючись можливого нападу на себе з боку вказаних осіб, оскільки до цього на ОСОБА_9 у дворі цього ж будинку, напередодні, а саме 07.02.2018 та 01.05.2018 вже було вчинено два напади, в тому числі і із застосуванням травматичної зброї, під час яких ОСОБА_9 були заподіяні чисельні тілесні ушкодження, останній, помітивши ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , почав зміщуватися в бік від них, надаючи їм можливість вільно, на безпечній відстані, пройти повз нього.
Проте, побачивши, що вказані особи також змінили напрямок свого руху і продовжили стрімко наближатися до нього, ОСОБА_9 з правої кишені брюк дістав складаний ніж з маркуванням "ZT", який він з метою самооборони після попередніх нападів носив при собі, розклав його, приготувавши до можливого застосування, та тримаючи ніж у руці, заховав його в себе за спиною.
У цей же час ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , наблизившись впритул до ОСОБА_9 , раптово одночасно здійснили напад на нього, умисно завдаючи останньому удари руками в різні частини тіла та по голові, спричинивши йому, відповідно до висновку експерта № 2271 від 21.12.2018, закриту черепно-мозкову травму, в єдиний комплекс якої входять: струс головного мозку, гематома та садно параорбітальної області справа, крововилив в сполучно-тканинну оболонку правого ока, садно лобної області зліва, - яка спричинила розлад здоров`я строком понад шість, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Захищаючи себе від нападу групи осіб, тобто перебуваючи в стані необхідної оборони, ОСОБА_9 лівою рукою став прикриватись від ударів нападників, а правою рукою, тримаючи в ній складаний ніж з маркуванням "ZT", почав завдавати ним удари нападникам у різні частини тіла, спричинивши таким чином ОСОБА_13 , відповідно до висновку експерта № 2049 від 12.09.2019, різану рану передньої черевної стінки, непроникаючу в черевну порожнину, а ОСОБА_14 , відповідно до висновку експерта № 031-178-2018 від 03.04.2020, - проникаюче колото-різане поранення живота.
Сам ОСОБА_9 у ході цього нападу, відповідно до висновку експерта № 2271 від 21.12.2018, отримав різану рану п`ятого пальця лівої кисті з пошкодженням сухожилля розгинача та капсули дистального міжфалангового суглобу та різану рану четвертого пальця лівої кисті.
Не очікуючи такого активного фізичного опору з боку ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , отримавши ножове поранення живота, наказав ОСОБА_14 розбігатись, після чого обидва побігли в протилежні сторони, у зв`язку з чим стан необхідної оборони для ОСОБА_9 припинився.
Таким чином, ОСОБА_9 використав право на захист своїх правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди нападникам, тобто ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , для припинення цього посягання.
При цьому, застосований ОСОБА_9 засіб захисту ніж і заподіяння ним ОСОБА_13 різаної рани передньої черевної стінки, непроникаючої в черевну порожнину, та ОСОБА_14 проникаючого колото-різаного поранення живота відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту.
Після цього, заздалегідь не домовляючись, діючи синхронно, ОСОБА_12 почала переслідувати ОСОБА_13 , втративши його через деякий час з поля свого зору, а ОСОБА_9 побіг за ОСОБА_14 , якого наздогнав біля будинку АДРЕСА_3 , що знаходиться неподалік від місця вчинення нападу.
Наздогнавши ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , будучи обуреним черговим нападом на себе, на грунті раптово виниклих неприязних відносин по відношенню до ОСОБА_14 , викликаних його протиправними діями, з метою помсти останньому за це, неподалік від будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, наявним у нього ножом з маркуванням "ZT", який відповідно до висновку експерта № 11-Б від 30.01.2019 є холодною зброєю, і який він у ході переслідування постійно тримав у правій руці, з метою заподіяння смерті, завдав ОСОБА_14 щонайменше три удари по тулубу останнього, спричинивши йому при цьому, відповідно до висновку експерта № 031-178-2018 від 03.04.2020, різану рану грудної клітки справа; різану рану правого плеча; не проникаюче колото-різане поранення живота справа, а також проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, по ходу ранового каналу якого ушкоджено серце, що призвело до розвитку гострої крововтрати із шоком і стало причиною смерті потерпілого на місці події.
Після цього, з метою надання своїм діям вигляду перебування ним у стані необхідної оборони та з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , умисно наніс собі поперечно орієнтовану різану рану лівої кисті на передній поверхні ділянки променево-зап`ястного суглобу та вертикально орієнтовану різану рану на долонній поверхні лівої кисті в середнє-верхній її частині.
Крім того, приблизно на початку травня 2018 року ОСОБА_9 у м. Одесі придбав складаний ніж з маркуванням "ZT", який носив при собі без передбаченого законом дозволу та з використанням якого 24.05.2018, близько 23.00 год., вчинив умисне вбивство ОСОБА_14 . Зазначений ніж вилучений 25.05.2018 під час огляду місця події біля будинку № 7 по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса.
Відповідно до висновку експерта № 11-Б від 30.01.2019 наданий на дослідження складаний ніж є контактною короткоклинковою холодною зброєю колючо-ріжучої дії, виготовлений промисловим способом, володіє достатністю вражаючих властивостей, що робить його придатним для використання за призначенням (в якості холодної зброї).
11 червня 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
У своєму клопотанні слідчий звертає увагу суду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може самостійно (опосередковано через інших осіб) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення в цілому, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, може неналежним чином виконувати обов`язки підозрюваного, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 та прокурор ОСОБА_3 , кожний окремо, підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечив, зазначав про необґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_9 , враховуючи необхідну оборону, яку застосував ОСОБА_9 , та його перебування в стані афекту та сильно душевного хвилювання. Зазначав про недоведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, відсутність умислу на заподіяння смерті потерпілому та відсутність в діях ОСОБА_9 ознак складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що підозра є необґрунтованою. В діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України. Також зазначив, що відповідно до висновку експертизи ніж, який був вилучений у ОСОБА_9 не є холодною зброєю. Вказував на те, що взагалі немає достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор.
Захисник ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечив, вказував на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також захисник посилався на рішення ЄСПЛ та рішення Українських судів, відповідно до рішень яких застосування запобіжного заходу в даному випадку є неможливим та незаконним.
Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Зазначав про світову медичну практику при схожих пошкодженнях серця та про стан здоров`я таких осіб після отриманих пошкоджень, у контексті наявних у матеріалах провадження висновків експертів, а відтак і про необґрунтованість пред`явленої підозри.
Захисник ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечив, вказував на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначав, про суперечливість висновків експертиз та вказував на те, що питання поставлені експертам сформовані таким чином, щоб останні дали необхідні слідству відповідь. Крім того висновки експертиз не відповідають фактичним обставинам справи та поясненням наданим спеціалістами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засіданні стосовно стану особи після отримання поранення серця.
Підозрюваний ОСОБА_9 проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, про необґрунтованість пред`явленої йому підозри, та відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, з огляду на належну його процесуальну поведінку як в межах даного кримінального провадження та і в межах інших розслідуваних та переданих до суду кримінальних провадженнях. Вказував на своє сприяння у встановленні істини у кримінальному провадженні, самостійне проведення експертизи, збирання доказів, позитивну характеристику та високі моральні якості.
Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурорів, захисників, підозрюваного, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 спеціалістів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.
У судовому засіданні було встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001215, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.
11 червня 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання про застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.
Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.
Відповідно Суд стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»).
З наведеного витікає, що рішення слідчого судді про застосування до особи запобіжного заходу є законним та буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984 року, DR 37, не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).
Так, на переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.
Крім того доводи захисту стосовно необґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_9 не спростовують підозру в цілому, та на даній стадії досудового розслідування не можуть свідчити про її незаконність та необґрунтованість.
Слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а відтак суд бере до уваги показання спеціалістів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , однак вважає що на даній стадії розслідування неможливо робити висновок про неналежність будь-якої з проведених експертиз.
Також, слідчий суддя враховує показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які описують обставини, що передували складенню повідомленню про підозру ОСОБА_9 та обставини здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001215, в контексті можливої політичної вмотивованості провадження та тиску на процесуальних керівників, однак не вбачає доказів того що, за вказаними обставинами були порушені кримінальні провадження, та прийнято будь яке рішення, яке б підтвердило факт порушення закону. Крім того процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_3 зазначив про відсутність будь-якого впливу або тиску на нього в межах кримінального провадження № 0001215.
При вирішенні питання про застосування щодо особи обмежувальних заходів слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою, для застосування запобіжного заходу.
У свою чергу, прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається застосування до особи запобіжного заходу.
До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).
Ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також із врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи (Panchenko v. Russia, § 106).
Указаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться її переслідування (Becciev v. Moldova, § 58).
Указані підстави враховані в національному законодавстві.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Надаючи оцінку можливості ОСОБА_9 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя приймає до уваги те, що на даному етапі кримінального провадження існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, за яке, у разі визнання його винуватим, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Враховується слідчим суддею при цьому й наявність інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_9 , його спосіб життя, репутація та майновий стан, а також міцні соціальні зв`язки. Вважає доведеним стороною обвинувачення слідчий суддя й ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_9 , знаючи, що за кримінальні правопорушення, вчинення яких йому інкримінується, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків, а тому приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Щодо існування інших, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, на наявність яких у клопотанні посилається слідчий, а саме: можливість самостійно (опосередковано через інших осіб) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення в цілому, неналежним чином виконувати обов`язки підозрюваного, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що в цій частині клопотання є недоведеним, у тому числі і прокурором.
При цьому, слідчий суддя враховує вік підозрюваного та стан його здоров`я, його майновий та сімейний стан, відсутність утриманців, соціальні зв`язки, ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також інші обставини, що характеризують його особу. Приймає до уваги слідчий суддя й те, що підозрюваний має місце реєстрації у м. Одесі та відмовився повідомити адресу свого проживання, з метою забезпечення особистої безпеки.
У той же час, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житлі, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
З урахуванням вимог частини 3 та 5 ст. 115 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_9 під домашнім арештом 60 (шістдесят) днів.
Крім того, слідчому судді були подані клопотання про передачу ОСОБА_9 на поруки та заслухані громадяни: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , які підтвердили своє бажання взяти підозрюваного ОСОБА_9 на особисті поруки.
Слідчий суддя також враховує клопотання інших осіб про передачу ОСОБА_9 на поруки, при вирішенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу, однак вважає за недоцільне вислуховувати позицію усіх поручителів, оскільки кількість поручителів визначає слідчий суддя, який обирає запобіжний захід.
Відповідно до ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд.
Однак, наведене вище, зокрема, наявність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органу досудового розслідування і суду, а також можливість незаконного впливу на свідків, не дають підстав для висновку, що вказаний запобіжний захід особиста порука, здатний гарантувати належну процесуальну поведінку останнього.
Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 115, 131-132, 176-178,180, 181, 184, 186, 193-194, 196, 309-310, 376, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотань про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді особистої поруки - відмовити.
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001215, за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;
-не відлучатися із населеного пункту, за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
-здати на зберігання слідчому ОСОБА_11 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом визначити тривалістю 60 (шістдесят) днів, починаючи з 15.06.2020 року, тобто до 13.08.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування.
Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на слідчого та органи Національної поліції України, які обслуговують територію місця реєстрації підозрюваного.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1