Справа № 405/8258/19
УХВАЛА

03 січня 2020 року Ленінський районний суду м. Кіровограда в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0005516, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2019 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Кіровоградського району, Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд
в с т а н о в и в :
відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, суд виніс на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку.
В судовому засіданні прокурор висловив свою думку продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинувачених не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на два місяці.

Захисник не погоджуючись із думкою прокурора, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби, мотивуючи, тим, що на даний час відсутні як мета, так і підстави застосування саме виняткової міри запобіжного заходу. Вказав, що здіййснювати тиск на свідків в майбутньому, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи скоюватим нові злочини його підзахисні наміру не мають. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразов вказував у своїх рішеннях Європейьский Суд з прав людини ( у справах «Прокопенко проти України» від 20.01.2011; «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006; «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006). Обвинувачені раніше не судимі, за місцем проживання характеризуються позитивно, мають постійне місце проживання в колі своїх родин. Зазначив, що потерпілого у судовому засідання вже допитано, останній не має будь-яких претензій до обвинувачених, а тому ризик, що обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілого чи свідків вичерпаний.
Обвинувачені підтримали клопотання свого захисника.
Потерпілий та його представник вказали, що будь-яких претензій до обвинувачених потерпілий не має, а тому свою думку щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на домашній арешт висловили на розсуд суду.
Заслухавши клопотання захисника, думку прокурора, потерпілого та його представника, обвинувачених, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 5 ст. 199, ч. 2 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. В ч. 3 ст. 199 КПК України міститься вказівка на обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також на обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчіть про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.
Так ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим лише за умови наявності серйозних підстав вважати, що цього вимагає суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над правом особи на свободу (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України»).
Наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі» від 19 грудня 2006 року).
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місця проживання, проживає разом з батьками, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місця проживання, проживає разом з батьками, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місця проживання, проживає разом з батьками, за місцем проживання характеризується позитивно.
В судовому засіданні потерпілий вказав на відсутність будь-яких претензій до обвинувачених, а також приймаючи до уваги презумпцію невинуватості обвинувачених, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає недоцільним продовження тримання обвинувачених під вартою і відзначає необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченим залишати житло цілодобово.
Відповідно, клопотання захисника підлягає задоволенню частково.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання захисника ОСОБА_11 задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, з 03.01.2020 по 02.03.2020, заборонивши після зміни запобіжного заходу залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , окрім випадків явки до суду пов`язаних з розглядом даного кримінального провадження.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, з 03.01.2020 по 02.03.2020, заборонивши після зміни запобіжного заходу залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , окрім випадків явки до суду пов`язаних з розглядом даного кримінального провадження.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, з 03.01.2020 по 02.03.2020, заборонивши після зміни запобіжного заходу залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 , окрім випадків явки до суду пов`язаних з розглядом даного кримінального провадження.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обов`язки не відлучатися із м.Кропивницького, у якому вони проживають, без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтись до них в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченим, що наслідком невиконання будь-якого з покладених обов`язків, є підставою для вирішення питання про застосування відносно них іншого запобіжного заходу.

Обвинувачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підлягають доставленню до місця їх проживання і звільненню з-під варти.

Час дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обраховувати з моменту звільнення обвинувачених з-під варти.
Копію ухвали передати до Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області для виконання.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2