Справа №591/7981/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/68/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, від 8 січня 2020 року, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000207, від 27 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене у ході обшуку приміщення по АДРЕСА_1 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207, від 27 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України.

20 грудня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми було проведено обшук в приміщенні по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлені та вилучені речі, які на думку слідчого відповідають вимогам речових доказів, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження на це майно необхідно накласти арешт.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, від 8 січня 2020 року, клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на майно вилучене 20 грудня 2019 року під час обшуку у приміщенні по АДРЕСА_1 , а саме 46 рейок, довжиною 37 см; 1 рейка, довжиною 73 см; 11 рейок, довжиною 330 см, 370 см, 210 см, 455 см, 260 см, 146 см, 272 см, 394 см, 413 см, 395см, 495 см; 2 рейки, довжиною 6,05 м; 9 рейок, довжиною 12, 25 м.

Слідчий суддя своє рішення обґрунтовував тим, що вищевказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому на нього необхідно накласти арешт. При цьому, слідчий суддя виходив з того, що не застосування заборони щодо обмеження права користуватись та розпоряджатись вищевказаним майном, може призвести до знищення слідів злочину та неможливості використати зазначені речі та інформацію, в якості доказів.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 , як власник майна, ставить питання про скасування ухвали слідчого судді та повернення вилученого майна власникам.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що обшук за ухвалою суду був безпідставно проведений за не належною адресою, а саме по АДРЕСА_1 , на надання дозволу на проведення якого відсутня ухвала слідчого судді.

Вказує ОСОБА_7 і про те, що слідчий суддя допустив порушення прав власника вилученого майна, здійснивши судовий розгляд без його належного повідомлення.

Звертає увагу ОСОБА_7 і на здійснення судового розгляду без участі слідчого та прокурора, які були зобов`язані довести свої вимоги про арешт майна.

Зазначає ОСОБА_7 й на те, що слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту на майно, керувався лише положеннями ст. ст. 170 174 КПК України, не врахувавши положення інших норм закону, які врегульовують порядок вилучення та накладення арешту на майно, що на його думку, свідчить про формальність прийняття рішення слідчим суддею, без обґрунтування висновків та наведення належних мотивів.

На переконання ОСОБА_7 , органом досудового розслідування при зверненні з клопотанням до слідчого судді про арешт майна через 19 днів після його вилучення порушено вимоги ст. 116 ч. 1 КПК України в частині дотримання процесуальних строків, а тому слідчий суддя, не вирішивши питання про поновлення таких строків, не мав права задовольняти клопотання слідчого.

Наголошує ОСОБА_7 і на тому, що майно, на яке було накладено арешт було добросовісно набуте у іншого контрагента, що не пов`язаний з діями спрямованими на заволодіння майном шляхом зловживання службовими особами, і що накладення арешту на вказане майно призводе на зупинення або надмірне обмеження його правомірної підприємницької діяльності.

ОСОБА_7 стверджує, що ФОП ОСОБА_7 здійснював фінансово господарську діяльність з ДП «Наумівський спиртовий завод» на підставі договору, про що були надані відомості органу досудового слідства, а тому вважає, що слідчим суддею в порушення норм закону було необґрунтовано накладено арешт на майно, чим порушено його права як власника та володільця майна.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, з матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207, від 27 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під виглядом виконання боргового стягнення з ДП «Наумівський спиртзавод» по виконавчому провадженню № 58852370, використовуючи підроблені документи посадових осіб Краснопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, здійснюють привласнення державного майна у великих розмірах, шляхом демонтажу та реалізації металевих рейок за готівкові кошти зацікавленим суб`єктам підприємницької діяльності.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, від 17 грудня 2019 року, надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні по АДРЕСА_1 , який органом досудового слідства був здійснений 20 грудня 2019 року в період часу з 11 год. 25 хв. до 12 год. 04 хв.

Під час обшуку було виявлено та вилучено 46 рейок, довжиною 37 см; одна рейка, довжиною 73 см; 11 рейок, довжиною 330 см, 370 см, 210 см, 455 см, 260 см, 146 см, 272 см, 394 см, 413 см, 395см, 495 см; 2 рейки, довжиною 6,05 м; 9 рейок, довжиною 12,25 м.

21 грудня 2019 року постановою слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 вказані рейки було визнано речовими доказами, оскільки рейки є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при дослідженні колегією суддів витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000207, від 27 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України (а. п. 15), копії ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, від 17 грудня 2019 року (а. п. 16), копії протоколу обшуку, від 20 грудня 2019 року (а. п. 17 18) та копії постанови про визнання речей і документів речовими доказами (а. п. 20).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, піддавши аналізу мотиви клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно, дослідивши матеріали провадження, дотримуючись вимог ст. ст. 98; 132; 167; 170 173; 236 КПК України, на законних підставах дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на металеві рейки, вилучені під час обшуку у приміщенні по АДРЕСА_1 , оскільки матеріали кримінального провадження підтверджують мотиви слідчого про те, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, як речовим доказам, так як це майно може бути використане як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюються у кримінальному провадженні.

Колегія суддів не може погодитись з апеляційними вимогами ОСОБА_7 з приводу порушення його прав, як власника майна, у зв`язку з здійсненням судового розгляду клопотання слідчого без належного повідомлення власників та без участі слідчого і прокурора.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею здійснювалось повідомлення ОСОБА_11 , як власника майна, про розгляд клопотання слідчого (а. п. 10).

Що стосується судового розгляду клопотання без участі свідчого та прокурора, то з матеріалів провадження вбачається, що слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 подав до суду заяву про здійснення судового розгляду клопотання про арешт майна, без його участі (а. п. 21), а тому слідчий суддя, у відповідності до ст. 172 ч. 1 КПК України, на законних підставах здійснив розгляд клопотання без учасників кримінального провадження на основі документів доданих слідчим до клопотання.

Не вбачає колегія суддів порушень норм процесуального закону, якими керувався слідчий суддя під час прийняття рішення, оскільки з ухвали слідчого судді вбачається, що при прийнятті рішення слідчим суддею були дотримані норми процесуального закону якими регулюється порядок розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зокрема й ті на які ОСОБА_7 посилається в своїй апеляційній скарзі.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги з приводу порушення слідчим процесуальних строків встановлених для звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

З матеріалів провадження вбачається, що майно було вилучено у 20 грудня 2019 року під час проведення обшуку у приміщенні по АДРЕСА_1 (а. п. 17 18) і слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням 23 грудня 2019 року (а. п. 1), тобто в межах 48 ми годинного строку, встановленого ст. 171 ч. 5 КПК України, для звернення до суду з клопотання про арешт майна.

На переконання колегії суддів, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 відносно неналежної адреси проведення обшуку, оскільки з копії протоколу (а. с. 18) хоча і вбачається вказівка ОСОБА_12 в графі «зауваження» відносно того, що приміщення знаходиться у АДРЕСА_1 , однак вказані обставини, окрім доводів апеляційної скарги нічим не підтверджені, зокрема про те, що фактично така юридична адреса існує взагалі.

Що стосується мотивів апеляційної скарги з приводу необхідності подальшого утримання металевих рейок у органів досудового розслідування та порушення права апелянта, пов`язаних з обмеженням права власності, то колегія суддів виходить з того, що на час розгляду у слідчого судді були всі підстави для накладення арешту на вилучене майно, а питання про необхідність подальшого обмеження права власності ФОП ОСОБА_7 може бути вирішено шляхом подачі до суду відповідного клопотання про скасування арешту у порядку ст. 174 КПК України.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення вчинялося у спосіб, що безпосередньо передбачав здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_7 , а тому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

За наведених підстав, знаходячи ухвалу суду законною, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав, і для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419; 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, від 8 січня 2020 року, про арешт майна, вилученого 20 грудня 2019 року під час обшуку у приміщенні по АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000207, від 27 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4