Справа № 645/4901/17
Провадження № 1-кп/645/69/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2020 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні на обговорення було поставлено питання про можливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що обвинувачений раніше судимий, на момент затримання був не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні, тяжких злочинів та особливо тяжкого, насильницького злочину, які вчинені в різних районах м. Харкова, судове слідство не закінчено та ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, та останній перебуваючи на свободі може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав думку прокурора ОСОБА_5 та просив про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу.
Обвинувачений проти продовження запобіжного заходу заперечував, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисники обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти клопотання прокурора заперечували, просили змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики, на які посилається прокурор не доведені.
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини.
Статтею 29 Конституції України визначено, що за вмотивованим рішенням суду і на підставах та у порядку, встановлених законом, особа може триматись під вартою.
Європейський Суд з прав людини у справі «Гарькавий проти України» також зазначив, що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене державою на підставах та в порядку, визначених законом.
Підстави та порядок застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначені КПК України та застосовуються з урахуванням позицій Європейського Суду з прав людини.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 05 червня 2020 року.
Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені, ст. 178 КПК України, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а зважаючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, існують ризики того, що обвинувачений може також переховуватись від суду.
В зв`язку з викладеним, суд вважає ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеними.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, у тому числі домашній арешт задоволенню не підлягає.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, судова колегія

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні клопотання захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, а також у задоволенні клопотання ОСОБА_9 із запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відмовити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 27 липня 2020 року, включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали складено 29.05.2020 року.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3