ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6840/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/18/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 січня 2019 року,стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 січня 2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець смт Борова, Боровського району Харківської області, з повною середньою освітою, розлучений, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 04.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком 1 рік,

визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з призначенням йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.04.2018 року, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Жовтневого районного суду м. Харкова 04.04.2018 за скоєння корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та повторно вичнив корисливий злочин.
17.08.2018, близько 23:50, разом з раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 рухався по вулиці Москалівській у напрямку вулиці Єкатерининська в місті Харкові. У цей час, знаходячись біля будинку № 7-В по вулиці Москалівській в місті Харкові, реалізуючи свій раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, без застосування фізичного насильства, діючи умисно, з корисливих мотивів та з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_9 та зняв з плеча останнього належну йому сумку, з якої дістав мобільний телефон TM «Xiaomi Redmi Note 5 А», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3389 від 07.09.2018 становить 2153 грн. 00 коп., тим самим відкрито викрав вищевказаний телефон, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2153 грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 відмовився від поданої апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова змінити в частині призначеного покарання. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що має неповнолітню доньку, та на те, що при скоєнні кримінального правопорушення не спричинив потерпілому тілесних ушкоджень та матеріальної шкоди. Міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період з 22.08.2018 року по 14.01.2019 року не порушував, співпрацював з правоохоронними органами та прокуратурою.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме. Врахував, ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має повну середню освіту, розлучений, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше засуджений.
Відповідно до ст. 66 КК України врахував обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та відповідно до ст. 67 КК України відсутність обставин, що обтяжує покарання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 будучи раніше судимим, вказане кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності у нього на утриманні малолітньої дитини, колегія суддів вважає безпідставними оскільки жодних підтверджуючих документів матеріали провадження не містять, та крім того сам обвинувачений в суді апеляційної інстанції теж не надав.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, та з призначенням покарання з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість призначення більш м`якого покарання є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 січня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді-