Справа № 401/2912/19
Провадження: № 1-кс/401/206/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м.Світловодськ

Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2020 до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 04.10.2019 в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001412 від 02.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 249 КК України. Згідно клопотання, відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, заявник просить скасувати арешт майна, накладений згідно вказаної ухвали на автомобіль ЛУАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , модель 969М з причепом без номерів, білого кольору, бензопилу марки SHTIL MS 361. В обґрунтування клопотання зазначає, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закрито через відсутність в його діях ознак кримінального правопорушення. Разом з тим, під час закриття кримінального провадження не вирішено питання про зняття арешту на зазначене майно. У зв`язку з чим, просить з підстав передбачених ст. 174 КПК України скасувати накладений арешт на майно.

При вирішенні питання про відкриття провадження за клопотанням слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно зі ст.170 КПК завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження

За змістом ч.3 ст.174 КПК, у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання в конвенційне право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст.3 Конституції, ст.13 конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінального провадження обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Положеннями КПК України передбачається прийняття рішення про зняття арешту з майна лише на стадії досудового розслідування кримінального провадження: або одночасно з винесенням постанови про закриття, або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба.

Способів виправлення помилки, допущеної слідчим або прокурором у зв`язку з неприйняттям під час закриття кримінального провадження рішення про скасування арешту майна, після закінчення досудового розслідування КПК України не встановлено.

Частиною першою статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому КПК України. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК не передбачає.

Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи держвлади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст.19 Конституції зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів держвлади неухильно додержуватися вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства.

КПК України не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у припиненому кримінальному провадженні. Таким чином, вирішення порушеного заявником питання в порядку кримінального судочинства потребувало б відновлення кримінального провадження, яке закрито постановою органу досудового розслідування у зв`язку з відсутністю складу злочину, тобто з реабілітуючої підстави.

Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє такі відносини. Зокрема, після прийняття зазначеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, утрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінального провадження арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

З огляду на викладене, відсутні підстави для відкриття провадження за клопотанням ОСОБА_2 про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1

"05" травня 2020 р.