ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/610/20 Справа № 211/5475/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Апостолове
Апостолівського району Дніпропетровської області,
громадянки України, яка зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,
проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 лютого 2020 року. В задоволенні клопотання обвинуваченої та її адвоката ОСОБА_9 про зміну обвинуваченій запобіжного заходу відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення суд зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства до потерпілого, яке призвело до його смерті, вона не має зареєстрованого місця проживання в м.Кривому Розі, не працює, тому маються ризики не з`явлення до суду, дітей не має, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки, може переховуватися від суду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що відсутність письмового клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключає можливість вирішення цього питання. Вказує на те, що суд першої інстанції вирішив вказане клопотання не у відповідності до вимог ч.3 ст.199, ч.3 ст.315 КПК України. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 понад 2 роки перебуває під вартою, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження. Зазначає, що суд не звернув увагу, що взагалі не доведено ризик переховування від суду та не надано доказів про наявність у обвинуваченої негативної репутації.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №211/5475/17, 11 грудня 2019 року в судовому засіданні Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що виразилось у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи захисника щодо зміни обвинуваченій запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, злочин вчинено із застосуванням насильства до потерпілого, яке призвело до його смерті, вона не має зареєстрованого місця проживання в м.Кривому Розі, офіційно не працює, дітей не має, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки, а отже може переховуватися від суду.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, та обвинуваченою та її захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів та з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, а отже посилання захисника на недотримання розумних строків тримання ОСОБА_7 під вартою, є безпідставними.
Крім того, як слідує з пояснень прокурора, наданих в суді апеляційної інстанції, за його клопотанням 22 січня 2020 року судом першої інстанції було продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4