КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000130 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку з Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області),
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку з Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області),

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000130, по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 для усунення виявлених недоліків.
Підставою для повернення обвинувального акту згідно з ухвалою суду є порушення вимог ст. 291 КПК України, оскільки при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення слідчий зазначив лише те, що ОСОБА_6 вирішив таємно викрасти майно, при цьому на зазначено, яким чином було здійснено крадіжку.

Окрім того, обвинуваченому ОСОБА_6 не було вручено копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000130, а долучена до обвинувального акту розписка обвинуваченого ОСОБА_6 про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розглядання не відповідає дійсності, оскільки згідно з наданою захистом довідкою ОСОБА_6 , який працює у 7 ДПРЧ (м. Новгород-Сіверський) 20.02.2018 року з 08.00 години по 08.00 годину 21.02.2018 року перебував на цілодобовому чергуванні, отже не міг знаходитись у м. Києві та отримувати від прокурора копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 просить, скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року, якою повернуто обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а обвинувальний акт направити до Голосіївського районного суду м. Києва на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання..
При цьому апелянт зазначає, що у обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 у чіткій відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність взагалі відсутні.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише в разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Згідно п.п. З, п. 5 ч. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 №223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Зі змісту обвинувального акту убачається, що він містить всі відомості, передбачені ч. 1 ст. 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті в частині викладено фактичні обставини, які були встановлені в ході досудового розслідування, сформовано обвинувачення особі з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор виклав ті фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, яку вважав встановленими.

Щодо порушення вимог ст. 293 КПК України, прокурор заперечує невручення обвинуваченому ОСОБА_6 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував те, що отримав копію обвинувального акту.

Таким чином, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування містить всі відомості, передбачені ст. 291, ст. 109 КПК України, а отже, складені відповідно до вимог вказаної статті, а висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам КПК України є безпідставним.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, згідно з яким обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, слідчий обмежився вказівкою на те, 09.01.2017 року приблизно о 17 год.10 хв. ОСОБА_6 зайшов до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 та, перебуваючи в одній з кімнат вищевказаного підвального приміщення, умисно з корисливих мотивів вирішив таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Новобудова».

Інші обставини вчинення кримінального правопорушення при викладенні фактичних обставин провадження в обвинувальному акті не наведені.

Тобто, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті зазначені лише обставини щодо виникнення умислу у ОСОБА_6 на вчинення крадіжки, а інші обставини щодо способу викрадення майна, його складу, вартості, належності, а також щодо наслідків вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті відстуні.

Отже, висновок, викладений в ухвалі суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення є обґрунтованим.

До обвинувального акту дійсно додана розписка ОСОБА_6 про те, що він отримав копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

З журналу судового засідання убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , та його захисник заперечували отримання обвинуваченим копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, посилаючись на те, що в день, зазначений у розписці про отримання вказаних документів, 20 лютого 2018 року, обвинувачений не міг перебувати в м. Києві, оскільки працює пожежним-рятувальником 7 ДПРЧ 2 Державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області та з 8.00 години 20.02.2018 року по 08.00 годину 21.02.2018 року перебував на цілодобовому чергуванні в м. Новгород-Сіверський.

На підтвердження вказаної обставини сторона захисту надала довідку начальника 7 ДПРЧ 2 Державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області.

В апеляції прокурора не наведено жодних доводів на спростування обставин, на які посилався обвинувачений ОСОБА_6 , при запереченні достовірності розписки, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання необґрунтованим висновку суду про недотримання прокурором вимог п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України в частині вимог щодо розписки обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку з наведеним колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000130 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/1049/2020 Категорія КК: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1