В И Р О К
29.01.2020 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
із участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 22.01.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.10.2018 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на два роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Близько 16 години 45 хвилин 17.01.2017 року ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник умисел на зґвалтування. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 шляхом застосування фізичного насилля заштовхав ОСОБА_9 до її будинку, де на ліжку однієї з кімнат, переслідуючи мету задоволення статевої пристрасті, шляхом погроз застосування фізичного насилля змусив останню роздягнутися та, незважаючи на пручання ОСОБА_9 , яка в силу своїх фізичних можливостей не могла спричинили опір, без її добровільної згоди вступив із нею у статевий акт природнім способом.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 під час задоволення статевої пристрасті природнім шляхом, погрожуючи фізичним насильством, ввів свій статевий орган послідовно в анальний отвір та у ротову порожнину ОСОБА_9 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 31.01.2017 року №9 при обстеженні ОСОБА_9 виявлені синці на правому передпліччі та обох стегнах, садна на облямівці нижньої губи, обох кистях та в ділянці анального отвору, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення можливо в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 17.01.2017 року. Садно в ділянці анального отвору могло утворитися внаслідок дії предмету, яким міг бути напружений статевий член. Виявлені синці в ділянці внутрішніх поверхнях обох стегон могли виникнути від дії пальців рук і ці ушкодження можна розцінити, як непрямі ознаки характерні для зґвалтування. При судово-медичному дослідженні мазків та тампону з вмістом піхви сперматозоїди не виявлені, це не виключає можливість скоєння з потерпілою статевого акту незадовго до обстеження, можливо в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 17.01.2017 року.
Вказані дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч.1 ст.152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).
Потерпіла ОСОБА_9 заявила цивільний позов із вимогами стягнення на її користь з обвинуваченого ОСОБА_11 моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, в сумі 100000 грн., а також просила компенсувати 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (т.1 а.с.30-32).
Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні винуватим себе у вчиненні зґвалтування, тобто статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, а також у вчиненні задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням погроз фізичного насильства, визнав повністю. Відмовився надавати пояснення та відповідати на запитання учасників кримінального провадження та суду. Вимоги цивільного позову, пред`явлені до нього потерпілою ОСОБА_9 щодо відшкодування моральної шкоди на її користь, визнав частково, погодившись відшкодувати завдану їй моральну шкоду в сумі 25000 грн.
Окрім особистого визнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 , його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину повністю доводиться сукупністю інших доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона одноособово проживає по АДРЕСА_1 . З обвинуваченим ОСОБА_11 особисто не була знайома, лише кілька разів бачила його в селі, проте не знала хто він такий. Близько 17 години вечора 17.01.2017 року ОСОБА_11 прийшов на огороджене подвір`я її будинку, куди вона вийшла, щоб погодувати худобу у своєму господарстві. Обвинувачений раптово наблизився до неї ззаду, стягнув з неї хустку, охопив однією рукою її задню частину голови, а іншою рукою затиснув спереду обличчя, затуляючи рота, після чого потягнув всередину її будинку, що залишався незамкнутим. Від цих його дій у неї лопнула губа та пішла з рани кров. У житловій кімнаті будинку ОСОБА_11 наказав їй роздягнутись. Вона плакала і просила його припинити чіплятись до неї та піти, але він почав їй погрожувати. Сказав, що якщо вона не роздягатиметься, то він спалить їй хату, повбиває її, а також її дітей. Побоюючись за життя своїх рідних, вона була вимушена підкоритись вимогам обвинуваченого та роздягнулась. Вона дуже соромилася, але опиратися сильнішому за неї чоловікові була нездатна. Після цього на ліжку, де вона спить, обвинувачений проти її волі вступив із нею у статевий акт природнім способом. Далі ОСОБА_11 висловив невдоволення її пасивним поводженням під час статевого акту, почав знову їй погрожувати, стискати шию, а тоді силоміць ввів свій статевий орган у її анальний отвір. Вона пручалася та намагалась опиратися, але вирватися не змогла. Після того, продовжуючи свої погрози, ОСОБА_11 також примусив її також до орального контакту з його статевим органом. Ці знущання над нею обвинувачений вчиняв до 22 години вечора вказаного дня, коли він зібрався та пішов, наказавши їй наостанок, аби вона нікому нічого не розповідала, бо інакше він реально виконає свої погрози. Вона спочатку так і чинила, лише за кілька днів потому розповіла про вказані події своєму синові. Обвинувачений надалі не просив у неї вибачення та ні в який спосіб не намагався відшкодувати спричинену шкоду. Просила призначити ОСОБА_11 суворе покарання. Підтримала вимоги заявленого нею цивільного позову у повному обсязі, та просила стягнути на її користь з ОСОБА_11 100000 грн. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди, а також 3000 грн. витрат на правову допомогу. Вказаний розмір моральної шкоди обґрунтувала тим, що тривалими протиправними діями обвинуваченого їй було спричинено тілесні ушкодження та сильного фізичного болю. Від знущань та приниження, завданих їй у її літньому віці обвинуваченим, який є значно молодшим за неї, вона пережила тяжке психологічне потрясіння та має глибокі душевні страждання, відчуваючи значний сором за те, що із нею сталося, як безпосередньо під час її зґвалтування, так і згодом перед своїми односельцями. Після даного злочину вона проходила двотижневе лікування у Вінницький обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, а також отримувала медичне лікування у місцевій лікарні. Вона досі почувається дуже знервованою та наляканою, і не може повернутись до спокійного психологічного стану через спогади про події, що пов`язані з даним злочином, які є для неї вкрай неприємними та тяжкими. Просила задоволити цивільний позов.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що потерпіла ОСОБА_9 є його матір`ю. Вранці одного дня у третій декаді січня 2017 року він зателефонував до матері, яка розплакалася та сказала, що на неї напав сусід і познущався з неї. Він невідкладно автомобілем з м.Вінниці поїхав в с.Станіславчик по місцю проживання матері. Перед своїм виїздом подзвонив знайомому дільничному офіцеру поліції та повідомив йому про напад на матір, попросив його також під`їхати до неї, де згодом вони й зустрілись. У їх присутності матір розповіла, що напад сусіда на неї відбувся дещо раніше, але вона не розповіла одразу, бо боялась погроз нападника позбавити життя його, свідка, та членів його сім`ї. Повідомила, що в ході нападу сусід її згвалтував у неї вдома. Дільничний офіцер поліції викликав до її будинку слідчо-оперативну групу, працівникам якої матір розповіла усе детально, того ж дня ж її також допитували у відділі поліції. Нападника, про якого повідомила матів, він особисто не знав раніше. Бачив, що у матері була розбита губа. Вона не називала прізвища чи імені особи, яка вчинила на неї напад, лише сказала, що то був сусід.
Також винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 доводиться сукупністю представлених стороною обвинувачення наступних письмових доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні:
- витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 22.01.2017 року та за №0000061 від 22.01.2017 року, відповідно до яких внесено відомості за заявою ОСОБА_9 (т.1 а.79,80) про те, що біля 16 годин 45 хвилин 17.01.2017 року ОСОБА_11 , переслідуючи мету, спрямовану на статеві зносини, перебуваючи в АДРЕСА_1 , де із застосуванням погроз фізичного насильства зґвалтував ОСОБА_15 із задоволенням статевої пристрасті природним та неприродним способом (т.1 а.с.77,78);
- протоколом огляду від 22.01.2017 року та фототаблиці до нього, згідно дозволу потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.81), належного останній будинковолодіння по АДРЕСА_1 , під час проведення якого встановлено, що вказана садиба огороджена металевим парканом. В ході огляду виявлено, що шибка на вікні будинку зліва від вхідних дверей розбита. Встановлено розташування внутрішніх житлових приміщень будинку, зокрема житлової кімнати, у якій виявлено односпальне дерев`яне ліжко, саме на якому, як показала потерпіла ОСОБА_9 , чоловік на ім`я ОСОБА_16 , якого вона раніше знала, так як він мешкає неподалік, шляхом погроз примусив її роздягнутися та вступив з нею проти її волі у статевий акт. Також під час даної слідчої (розшукової) дії вилучено матерчате простирадло, спідню білизну та жіночу кофту (т.1 а.с.82-83,84-86);
- висновком судово-медичної експертизи від 31.01.2017 року №09, згідно якого встановлено, що при обстеженні ОСОБА_9 виявлені синці на правому передпліччі та обох стегнах; садна на облямівці нижньої губи, обох кистях та в ділянці анального отвору, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого предмету (предметів), давністю утворення, можливо в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 17.01.2017 року. Садно в ділянці анального отвору могло утворитись внаслідок дії тупого предмету, яким міг бути напружений статевий член. Виявлені синці в ділянці внутрішніх поверхнях обох стегон могли виникнути від дії пальців рук і ці ушкодження можна розцінити як непрямі ознаки характерні для зґвалтування. При обстеженні ОСОБА_9 в ділянці зовнішніх статевих органів, ознак тілесних ушкоджень не виявлено. При судово-медичному досліджені мазків та тампону з вмістом піхви сперматозоїди не виявлені, це не виключає можливість скоєння з нею статевого акту незадовго до обстеження, можливо в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 17.01.2017 року (т.1 а.с.89-90);
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 22.01.2017 року, відповідно до якого о 18 годині 00 хвилин вказаної доби працівники поліції затримали ОСОБА_11 з підстав того, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у тому числі потерпілий, вказує на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, за ознаками скоєння 17.01.2017 року зґвалтування ОСОБА_9 за місцем її проживання по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.91-92);
- протоколом огляду від 22.01.2017 року, в ході якого оглянуто та вилучено добровільно видані за заявою ОСОБА_11 (т.1 а.с.93) предмети одягу останнього, у які він був одягнутий 17.01.2017 року під час зґвалтування ОСОБА_9 , а саме спортивні штани чорного кольору, спортивну кофту чорного кольору, футболку чорного кольору з короткими рукавами, труси чорного кольору з вставками сірого кольору по боках (т.1 а.с.94-95);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2017 року із фототаблицею до нього, згідно дозволу потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.81), за участі останньої, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 детально розповіла та продемонструвала як близько 16 годин 45 хвилин 17.01.2017 року у дворі будинку, де вона мешкає, обвинувачений ОСОБА_11 несподівано напав на неї ззаду, схопивши її та затуляючи їй рот рукою, завдавши тілесних ушкоджень, погрожуючи вбивством та фізичною розправою, чим викликав у неї відчуття страху за своє життя та за життя її близьких, затягнув до будинку, де у житловій кімнаті примусив зняти одяг та без її згоди вступив з нею в статеві акти природним та неприродним способами, подолавши опір, який вона намагалася йому чинити (т.1 а.с.112-114,115-118);
- ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 25.01.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, належне ОСОБА_11 , а саме на спортивні штани чорного кольору, спортивну кофту чорного кольору та футболку чорного кольору (т.1 а.с.119), постановою слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 25.01.2017 року про визнання даних речей речовими доказами (т.1 а.с.120);
- ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 25.01.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, належне ОСОБА_9 , а саме на матерчате простирадло, спідню білизну та жіночу кофту (т.1 а.с.121), постановою слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 25.01.2017 року про визнання даних речей речовими доказами (т.1 а.с.122);
- постановою прокурора Жмеринської місцевої прокуратури від 23.01.2017 року про об`єднання в одне провадження матеріалів досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000060 від 22.01.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, та №0000061 від 22.01.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.153 КК України (т.1 а.с.123);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2017 року із відеозаписом даної слідчої (розшукової) дії, згідно дозволу потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.124), за участі обвинуваченого наразі ОСОБА_11 , в ході якого останній повністю добровільно та детально розповів, а також продемонстрував як ввечері 17.01.2017 року, він, попередньо споживши алкогольні напої, проходячи по АДРЕСА_1 , вирішив зайти на подвір`я цього домоволодіння та ліг відпочити неподалік вказаного будинку. Коли невдовзі до нього підійшла власниця даного будинку, потерпіла ОСОБА_9 , та спробувала його підняти, пропонуючи йти додому, це його обурило. Тоді він схопив потерпілу за верхній одяг, розвернув спиною до себе й силою заштовхав до її будинку, замкнувши на клямку вхідні двері зсередини. Погрожуючи ОСОБА_9 фізичною розправою та вбивством, зупинився з нею в одній з кімнат будинку, де наказав їй роздягтися на ліжку та оголений сам ліг поруч з нею. Після цього, незважаючи на її плач та вмовляння не чіпати її, він без її згоди скоїв із нею статевий акт послідовно з вагінальним, анальним та оральним проникненням у її тіло своїм статевим органом. Так і не відчувши задоволення він зібрався та наказав потерпілій нікому не розповідати про ці події. Виходячи з її будинку побачив на підлозі біля вхідних дверей частини розбитої шибки вікна, які забрав із собою. Потім вийшов на вулицю та неподалік від будинку потерпілої викинув обабіч дороги вказані уламки скла, після чого попрямував до себе додому. Згодом пропонував потерпілій допомогу по господарству, від якої вона відмовилась. Безпосередньо під час слідчого експерименту вказав ділянку місцевості, де він викинув уламки скла, взяті ним з будинку потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.125-127,175);
- протоколом огляду від 24.01.2017 року, із фототаблицею до нього, з яких встановлено, що під час огляду частини земельної ділянки на відстані близько 30 м. по АДРЕСА_1 , на яку попередньо вказав обвинувачений ОСОБА_11 , працівниками поліції були виявлені та вилучені шість фрагментів скла, які раніше обвинувачений ОСОБА_11 викинув у вказаному місці, заздалегідь забравши їх з будинку потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.128-130,131);
- ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 26.01.2017 року за відповідним клопотанням слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 25.01.2017 року (т.1 а.с.133-134) про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на шість фрагментів скла (т.1 а.с.135), постановою слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 26.01.2017 року про визнання шести фрагментів скла речовими доказами у даному кримінальному проваджені (т.1 а.с.136).
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони є належними, допустимими, отримані у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства та в межах строків досудового розслідування, ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються, узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, експертний висновок є науково обгрунтованим та складений повноважним експертом відповідно до наявних у них спеціальних знань.
Суд визнав недопустимим доказом відеозапис протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 21.01.2017 року (т.1 а.с.137, 175 (додатково)), оскільки відповідно до загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться безпосередність дослідження показань, речей і документів, згідно вимог ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Оцінюючи наведені вище докази, що визнані належними та допустимим, у їх сукупності, суд доходить висновку, що в ході судового розгляду поза розумним сумнівом повністю доведена вина обвинуваченого ОСОБА_11 в умисному вчиненні ним зґвалтування ОСОБА_9 за кваліфікуючими ознаками вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, а тому ОСОБА_11 з урахуванням засад диспозитивності в межах зміненого прокурором в суді обвинувачення підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.152 КК України.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого за вказаною нормою закону про кримінальну відповідальність, суд виходить за наступного.
Законом України "Про внесення змін до кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень конвенції ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами" від 06.12.2017 року внесено зміни до Кримінального кодексу України, у звя`зку з чим ст.152 КК України та ст.153 КК України викладені у нових редакціях. При цьому диспозиція ч.1 ст.152 КК України, в редакції з 11.01.2019 року, об`єднала за змістом положення ч.1 ст.152 та ч.1 ст.153 КК України в попередній їх редакції. Натомість ст.153 КК України в редакції 11.01.2019 року визначила новий вид суспільно небезпечного винного діяння "Сексуальне насильство", яке концептуально відрізняється від попередньої редакції ст.153 КК України, та не має із нею спільних ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення.
Відповідно до вказаного вище Закону, що набув чинності та діє з 11.01.2019 року, зґвалтування визначено як дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування). Ці дії передбачають покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.
Цим же Законом у ст.153 КК України передбачено відповідальність за сексуальне насильство, тобто вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи.
При цьому конструкція об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України у чинній наразі редакції, яка визначає зґвалтування, відносить до нього дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи. Тобто, об`єктивну сторону даного кримінального правопорушення становлять як кожна з вказаних дій окремо, так і вчинення таких дій послідовно, так і сукупність (одночасність) перерахованих дій, відтак будь-яке статеве проникнення, вчинене однією особою відносно іншої будь-яким способом є продовжуваною дією сексуального характеру, а тому охоплюються умовами ч.1 ст.152 КК України.
В судовому засіданні встановлено, що дії сексуального характеру обвинуваченого ОСОБА_11 щодо потерпілої ОСОБА_9 мали місце упродовж обмеженого проміжку часу, кожен вид проникнення в тіло потерпілої вчинявся обвинуваченим власними геніталіями одразу після попереднього проникнення, отже, сукупність цих його дій носила характер одного статевого акту, а тому немає підстав для кваліфікації цих дій обвинуваченого за ч.2 ст.152 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення вказаних протиправних дій повторно.
Положеннями ст.5 КК України передбачено принцип зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі. Згідно вимог частини першої цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим способом поліпшує становище особи, має зворотню дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Санкція ч.1 ст.152 КК України в редакції 2001 року передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.
Санкція ч.1 ст.153 КК України в редакції 2001 року передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Ч.1 ст.152 КК України в редакції, що діє з 11.01.2019 року, передбачає відповідальність за даний злочин у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.
Виходячи з того, що чинна редакція ч.1 ст.152 КК України поєднує у собі склади злочинів, які передбачалися попередніми редакціями її диспозиції та диспозиції ч.1 ст.ст.153 КК України, що усуває необхідність призначення покарання за сукупністю злочинів, суд вважає, що діюча наразі редакція ч.1 ст.152 КК України, яка у даному випадку з вказаних підстав у зазначений спосіб поліпшує становище обвинуваченого, має зворотню дію у часі щодо вчинених ОСОБА_17 до набрання чинності цією редакцією частини статті закону про кримінальну відповідальність відповідних суспільно небезпечних дій.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховує думку потерпілої.
Так, обвинувачений ОСОБА_11 на час вчинення даного злочину до кримінальної відповідальності не притягувався (т.1 а.с.133, т.2 а.с.149-150); на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебував (т.1 а.с.99,100), за місцем проживання він характеризується позитивно, здійснює догляд за дружиною, яка є інвалідом другої групи з дитинства безтерміново, остання перебуває на обліку в органі соціального захисту та їй призначено соціальну допомогу, загальний розмір якої за період 2009 року становив 6679,50 грн. (т.1 а.с.101-108).
У відповідності до висновків досудової доповіді від 19.09.2018 року, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації, оцінено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_11 та середній ризик небезпеки для суспільства , відтак орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для окремих осіб; виконання покарання в громаді визначено можливим лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (т.2 а.с.54-56).
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_11 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а також наявність на його утриманні непрацездатної дружини слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що вчинене ОСОБА_11 кримінальне правопорушення є закінченим злочином середньої тяжкості, з урахуванням особи обвинуваченого, який на момент його вчинення раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання, враховуючи обставини, що пом`якшують його покарання, хоча й у кількості, що переважають кількість обставин, що обтяжують покарання, проте, з урахуванням думки потерпілої, які вимагала суворого покарання, а також з огляду на посткримінальну поведінку обвинуваченого, яка не містила жодних дієвих заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди при існуванні негативних наслідків щодо порушення гарантованих законом прав потерпілої особи на повагу до приватного та сімейного життя, враховуючи також відповідні висновки досудової доповіді, суд доходить висновку про необхідність та достатність з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових правопорушень призначення йому покарання у виді позбавлення волі, передбаченого вказаної частиною статті закону про кримінальну відповідальність, водночас не вбачаючи підстав для застосування щодо ОСОБА_11 вимог ст.69-1 КК України, а також не вбачаючи виключних підстав для застосування щодо нього положень ст.69,75 КК України, що є правом, а не обов`язком суду.
На підставі положень ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.10.2018 року, яким ОСОБА_11 засуджено за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1,2 ст.76 КК України, підлягає виконанню самостійно.
До строку відбування призначеного покарання слід зарахувати термін попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_11 з часу його затримання до дня вирішення судом клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування, тобто з 22.01.2017 року до 25.01.2017 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 , суд враховує, що згідно ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд приймає до уваги доводи потерпілої ОСОБА_9 стосовно того, що внаслідок протиправних винних дій обвинуваченого ОСОБА_11 щодо неї вона зазнала сильного фізичного болю та значних душевних страждань у зв`язку з порушенням її особистої сексуальної недоторканості, право на яку презюмується законом. Згідно обставин вчинення кримінального правопорушення, які знайшли підтвердження в ході судового розгляду, насильницькі дії сексуального характеру обвинуваченим ОСОБА_11 здійснювались після вочевидь турботливого запобігання потерпілою можливості його самостійного ушкодження свого здоров`я при перебуванні на сніговому покрові взимку у вечірній час доби, у відповідь на що останнім було застосовано фізичне насильство та висловлено погрози його застосування у спосіб позбавлення життя самої потерпілої та її сина, тобто погрозами посягання на найвищі цінності у виді життя людини, які такими визнаються вітчизняним та міжнародним законодавством, зрозуміло викликаючи у свідомості потерпілої справедливе побоювання можливості реального втілення таких погроз, становлячи істотну шкоду її психічному стану. Окрім того, судом враховується, що зґвалтування потерпілої, яке саме по собі є вкрай значним психологічним стресом та болісними фізичними відчуттями для жінки, вчинялись обвинуваченим стосовно потерпілої серед іншого також у неприродний спосіб, що додатково посилювало негативні наслідки для її психологічного та фізичного здоров`я. З урахуванням цього та повідомлених потерпілою ОСОБА_9 обставин щодо невідновлення до теперішнього часу її особистого нормального психічного стану, існування у неї відчуття підвищеної знервованості та страху, тривалість чого ні в яких спосіб не спростовані стороною захисту, суд вважає справедливим та співмірним заявлений до відшкодування розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн., оскільки він визначається значною глибиною та тривалістю страждань потерпілої ОСОБА_9 , приниженням її честі та гідності. Тому з огляду також на обставини того, що обов`язок відшкодування спричиненої немайнової (моральної) шкоди винної особою не пов`язується жодними умовами з її особистим матеріальним становищем, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги щодо її відшкодування підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони є обгрунтованими та доведеними цивільним позивачем. Також на користь останньої у відповідності до прийняття судового рішення в її інтересах, пропорційно задоволеним вимогам підлягають відшкодуванню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. (т.1 а.с.37).
Речові докази, які зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: спортивні штани чорного кольору, спортивна кофта чорного кольору та футболка чорного кольору; матерчате простирадло, спідня білизна та жіноча кофта підлягають поверненню їх власникам, натомість шість фрагментів скла належить знищити з огляду на непридатність їх подальшого використання за призначенням (т.1 а.с.120,122,136).
Відтак за відсутності подальшої потреби відповідного заходу забезпечення даного кримінального провадження підлягає скасуванню арешт, накладений на вказані речі ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 25.01.2017 року та від 26.01.2017 року (т.1 а.с.119,121,135).
Процесуальні витрати відсутні.
Клопотань про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили наразі не представлено.
Керуючись ст.128, 129, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_11 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.1 ст.152 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки десять місяців.
У відповідності до положень ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.10.2018 року стосовно ОСОБА_11 виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 відраховувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку суду.
Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_11 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 22.01.2017 року до 25.01.2017 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Цивільний позов задоволити.
Стягнути з обвинуваченого з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 100000 гривень моральної шкоди та 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.01.2017 року та від 26.01.2017 року на тимчасово вилучене майно: спортивні штани чорного кольору, спортивну кофту чорного кольору та футболку чорного кольору; матерчате простирадло, спідню білизну та жіночу кофту, а також шість фрагментів скла.
Речові докази: матерчате простирадло, спідню білизну та жіночу кофту, які зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю потерпілій ОСОБА_9 ; спортивні штани чорного кольору, спортивну кофту чорного кольору та футболку чорного кольору, які зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_11 ; шість фрагментів скла, які зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, знищити.
Вирок суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його оголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1