Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/452/16-к
Провадження № 1-кп/935/52/20
У Х В А Л А
Іменем України
06 травня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 30.10.2018 у порядку положень ст.34 КПК України надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Прокурором подано до суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 достовірно знав про час та місце судових засідань у вказаному кримінальному провадженні, однак систематично не з`являвся до суду. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким відповідно до ст. 12 КК України, останній переховується від суду протягом тривалого часу з метою уникнення кримінальної відповідальності, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою,просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, пояснив, що він не працює, доглядаю за своєю неповнолітньою дитиною,часто хворіє, затриманий був у с. Малевичі Радомишльського району Житомирської області, там проживає його мати і він там перебував. Проживає постійно за зареєстрованим місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаним місцем проживання до обвинуваченого неодноразово приходили працівники поліції Дарніцького ВП м.Києва та повідомляли про необхідність явку до суду, так як виконували ухвали Коростишівського районного суду про здійснення приводу відносно обвинуваченого, обвинувачений казав працівникам поліції, що він перебуває на амбулаторному лікуванні, але до суду жодних підтверджуючих документів не надавав.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання прокурора частково, обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, так як останній часто хворіє, має неповнолітню дитину, постійне місце проживання та реєстрації,інших запобіжних заходів у кримінальному провадженні обвинуваченому не було обрано.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу слід задовольнити з таких підстав.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.01.2020 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з умисним ухиленням обвинуваченого ОСОБА_4 від суду.

До Коростишівського районного суду Житомирської області 06.05.2020 доставлено обвинуваченого ОСОБА_4 з дотриманням вимог ч. 1 ст. 191 КПК України. ОСОБА_4 затримано 05.05.2020.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під істинними вимогами публічного інтересу в даному конкретному випадку, суд розуміє обставини цього кримінального провадження, її наслідки та перебіг.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вимогами статті 178КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей та інші обставини.

Положеннями статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_4 не працює, має сталі соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, раніше не судимий, однак, зважаючи на вищевикладені обставини та умисну неявку обвинуваченого до суду, що має тривалий характер, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 без застосування запобіжного заходу зможе надалі переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, і таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

Підстав для застосування запобіжного заходу, більш м`якого ніж тримання під вартою, судом не знайдено. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що створить неможливість запобігання доведеним ризикам.

Водночас, у відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, суд не обирає альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 20, 49, 314-316 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 30 діб, тобто по 04 червня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченому, захиснику, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1