ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1557/20 Справа № 208/7257/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до неї ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона відбула 2/3 строку покарання, за час відбування покарання була працевлаштована, стягнень та заохочень не має, закінчила професійно-технічне училище, брала участь у суспільно-корисних та господарських роботах.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, хоч і до ОСОБА_7 за формальними ознаками підлягає застосуванню ст.81 КК України після відбуття 2/3 частини строку покарання, проте це не свідчить, що засуджена довела своєю сумлінною поведінкою під час всього відбування покарання своє виправлення, оскільки за весь період відбування покарання не має жодного заохочення, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, засуджену, яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженої та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженої умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджена не довела свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довела свого виправлення, оскільки за весь період відбування покарання характеризується посередньо, заохочень не мала.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики засудженої, за час перебування ОСОБА_7 в УВП №4 м. Дніпро, вона характеризувалась посередньо, стягнень та заохочень не мала. Під час перебування засудженої в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», ОСОБА_7 характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, в установі вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку намагається дотримуватись, дисциплінарна практика до засудженої не застосовувалась, по відношенню до представників адміністрації намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин, серед засуджених конфліктних ситуацій намагається не створювати, правила санітарії та гігієни намагається дотримуватись.
Також, Державною установою «Кам`янська виправна колонія (№34)» до суду апеляційної інстанції надано копію витягу з протоколу № 33 від 14.11.2019 року, відповідно до якої, ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, оскільки вона поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженою свого виправлення.
Окрім того, засудженою ОСОБА_7 лише 04.11.2019 року було подано заяву про прийняття її на роботу в установі виконання покарань на весь період відбування покарання, яке наказом ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» від 14.11.2019 року було задоволено.
Доводи апеляційної скарги засудженої про те, що вона відбувала 2/3 строку покарання, закінчила професійно-технічне училище, не є безумовними підставами для застосування до неї вимог ст. 81 КК України.
Твердження засудженої про те, що вона за час відбування покарання була працевлаштована, стягнень та заохочень не має, брала участь у суспільно-корисних та господарських роботах, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженою своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджена протягом строку відбування покарання довела своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженої не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог її апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року щодо засудженої ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4