Справа № 296/1719/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хошетів Камінь-Кашірського району Волинської області, громадянина України, українця, неодруженого, утриманців не має, на даний час не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 10.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначає, що у провадженні ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000016 від 10.01.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Так, 09.01.2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, їхав в автобусом до смт. Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області, де він тимчасово проживав і працював, однак, через стан сп`яніння проїхав свою зупинку, попросив водія зупинитися біля лісової дороги, що веде в напрямку смт. Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області, де вийшов. Там же з автобуса вийшов ОСОБА_7 , що теж перебував в стані алкогольного сп`яніння. При виході з автобуса між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямованого на заволодіння майном із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та заподіяння смерті інші людині. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 почав наносити ОСОБА_7 численні удари руками, ногами, рюкзаком і дерев`яною палицею по голові, обличчю та тулубу, таким чином подолавши опір ОСОБА_7 . У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови та обличчя, закритої тупої травми грудної клітки з переломами ребер, пошкодженням пристінкової плеври та лівої легені, торакопульманального шоку, що по своїй категорії відносяться то тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, що знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_7 , який в результаті отриманих травм помер на місці події.

У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій корисливий мотив, заволодів шапкою вушанкою вартістю 259,66 грн. і мобільним телефоном «Samsung» вартістю 180 грн., належними потерпілому ОСОБА_7 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 09.03.2020 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки в провадженні призначено ряд судових експертиз, які на даний час є не виконаними, а саме: судово-медична експертиза трупа ОСОБА_7 , яка відноситься до категорії особливої складності, оскільки на розв`язання експерту поставлено понад 15 запитань; додаткова судово-медична експертиза трупа ОСОБА_7 , яка може бути виконана виключно після отримання висновків первинної експертизи; судова молекулярно-генетична експертиза, об`єктами дослідження в якій є змиви з речових доказів у кримінальному провадженні та фрагмент одягу підозрюваного ОСОБА_5 , яка відноситься до категорії особливої складності, оскільки є багатообє`ктною.

Проведення судових генетично-молекулярних, судово-медичних експертиз потребує більш тривалого часу виконання у зв`язку з тим, що зазначені експертизи відноситься до категорії експертиз особливої складності, виконання яких триває понад два місяці.

Крім того, за результатами зазначених експертиз можлива необхідність проведення додаткових слідчих дій, такі як додаткові допити підозрюваного, проведення додаткових слідчих експериментів за участі потерпілих, свідків, підозрюваного, тощо. Зокрема, після проведення судово-медичних експертиз є необхідність у проведенні медико-криміналістичної для встановлення знаряддя вчинення злочину.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий просить продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави в порядку ч.4 ст.183 КПК України.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, зазначених у клопотанні. Пояснила, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, у тому числі, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки проживає на території іншої області, а також незаконно впливати на свідків і продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання.

Захисник у судовому засіданні у задоволенні клопотання просить відмовити та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає недоведеною наявність обґрунтованої підозри, а кваліфікацію правопорушень завищеною. Крім того, ОСОБА_5 проживає з матір`ю, постійно працює та є раніше несудимою особою.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

10.01.2020 о 19 год. 45 хв. ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

11.01.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

11.01.2020 ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто, з 10.01.2020 року до 09.03.2020.

30.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

03.03.2020 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 продовжено до п`яти місяців, тобто, до 10.06.2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування або який спричинив загибель людини тощо (ч.4 ст.183 КПК України).

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні і прокурор у судовому засіданні, є достатніми та на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення і ОСОБА_5 причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, що підтверджується, зокрема, долученими до клопотання матеріалами.

Крім того, прокурор у судовому засіданні вказала на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Слідчий суддя враховує те, що фактичне місце проживання підозрюваного ОСОБА_5 не зареєстроване у встановленому порядку, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання, оскільки працював не за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання або місцем фактичного проживання, підтвердженого довідкою-характеристикою Забродівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, а в Житомирській області; є неодруженою особою, не має утриманців; підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, він залишив місце події, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання; може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Будь-яких інших обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено, а доводи підозрюваного та захисника не переважають над наявністю існуючих на момент розгляду клопотання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування на 60 діб, без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Строк дії ухвали до 05.05.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1