Справа №766/7298/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що він відбув визначену законом необхідну частину покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений працював не тривалий проміжок часу, мав стягнення.

Представник ПВК №90 вважала за можливе клопотання засудженого задовольнити.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 в ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Великоолександріського районного суду Херсонської області від 09.11.2015 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років 06 місяців позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що на даний час засуджений ОСОБА_5 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

У характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання в ПВК №90 зарекомендував себе позитивно. На добровільних засадах, без оплати праці виконував зварювальні роботи в житловій зоні. З представниками адміністрації установи ввічливий, тактовний. На заходи виховного впливу реагує своєчасно. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує у охайному стані. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. В скоєному злочині розкаюється повністю. Соціальні зв`язки підтримує.

Згідно довідки бухгалтерії засуджений був залучений до оплачуваної праці лише у вересні, листопаді та грудні 2019 року, хоча у ПВК №90 відбуває покарання з 05.09.2016 року, що є нетривалим проміжком часу у порівнянні з призначеним йому строком відбування покарання, на що доречно звернув увагу прокурор.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 шість разів застосовувались заходи заохочення. Чотири рази застосовувались стягнення, в тому числі суворе стягнення у виді поміщення в ДІЗО на максимальний строк, які на даний час хоча і погашені та не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого як схильного до порушення умов відбування покарання.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_5 заохочення і відсутність на даний час діючих стягнень не дають також можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Як свідчать матеріали особової справи, ОСОБА_5 є особою, раніше судимою за злочини проти власності, в тому числі неодноразово за тяжкі, покарання за які відбував реально. До нього, до того ж, застосовувалась заохочувальна норма у виді звільнення від відбування покарання з випробуванням. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Він знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин, покарання за який відбуває на даний час.

Тому доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд
постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1