Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9471/20
Провадження №1-кп/523/1163/20
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30.06.2020 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001803 від 02 червня 2020 року із звинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, засудженого:

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2013 року за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік;

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2014 року за ч.3 ст.185; ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.70,71 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 1 місяць;

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2015 року за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.71 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців;

вироком Гуляйпольського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 7 місяців, звільненого 17 квітня 2019 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2020 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання, з іспитовим строком 3 роки;

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 03 години 00 хвилин 02 червня 2020 року ОСОБА_4 , з корисливих мотивів та умислом на повторне шахрайське заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , під приводом здійснення дзвінку попросив малознайомого потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надати йому належний тому мобільний телефон марки «iPhone 6S», імей НОМЕР_1 , вартістю 7000 грн, що потерпілий здійснив.

Отримавши зазначений телефон ОСОБА_4 , всупереч умовам наданого дозволу, переслідуючи мету незаконного збагачення, з місця вчинення діяння зник та розпорядився цим майном на власний розсуд.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що мав матеріальні труднощі, у зв`язку із чим вирішив заволодіти коштовним телефоном малознайомого потерпілого, з яким спілкувався 02 червня цього року біля одного із будинків по вул. Заболотного. Задля цього він попросив у потерпілого телефон для здійснення дзвінку, а потім вийшов з ним за будинок та зник. Спочатку планував телефон продати, а згодом залишив своєму дідусеві. Наступного дня до нього прибули співробітники поліції, яким він відразу ж видав телефон потерпілого. У вчиненому щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведення вини ОСОБА_4 у вміненому тому діянні.

Таким чином суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_4 дій, які полягали в тому, що він, близько 03 години 00 хвилин 02 червня 2020 року, з корисливих мотивів та умислом на повторне шахрайське заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , під приводом здійснення дзвінку попросив малознайомого потерпілого ОСОБА_5 надати йому належний тому мобільний телефон марки «iPhone 6S», імей НОМЕР_1 , вартістю 7000 грн, що потерпілий здійснив.

Отримавши зазначений телефон ОСОБА_4 , всупереч умовам наданого дозволу, переслідуючи мету незаконного збагачення, з місця вчинення діяння зник та розпорядився цим майном на власний розсуд.

Зазначені дії суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання. Суд не визнає останньою обставиною зазначену в обвинувальному акті повторність, оскільки це є кваліфікуюча ознака складу злочину.

Суд також враховує отримані в судовому засіданні дані про посередню характеристику обвинуваченого за місцем проживання, а також показання про неофіційне працевлаштування в якості помічника майстра на будівництві.

Окрім того суд враховує не заявлення потерпілим будь-яких позовних вимог.

З урахуванням викладеного, а також факту засудження ОСОБА_4 у 2020 році за вчинення іншого злочину аналогічної спрямованості, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України.

Долю долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2020 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 3 (три) місяці.
Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком до 30 серпня 2020 року.

Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_4 залишати місце свого проживання в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати, ОСОБА_4 затримати та доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання для поміщення до установи відбування покарання.

Після набрання вироком законної сили визнаний в якості речового доказу мобільний телефон марки «iPhone 6S», імей НОМЕР_1 - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий

ОСОБА_1