Єдиний унікальний номер № 285/2798/18
Провадження № 1-кп/0285/1/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні між Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області та Ковельським міськрайонним судом Волинської області кримінальне провадження № 285/2798/18 0000278) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого неофіційно, учасника бойових дій (учасника АТО), РНОКПП - НОМЕР_1 , раніше судимого:
1) 26.01.2017 Яворівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 410 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, проходячи військову службу на посаді водія взводу забезпечення 1 гаубичного самохідно- артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в порушення ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, крім Воєнного стану, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, 17 вересня 2016 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд до 29 вересня 2017 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному. Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше судимий, вчинив тяжкий злочин до постановлення попереднього вироку, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, сам повернувся до війської частини, працює неофіційно, приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей.
Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
При призначенні обвинуваченому покарання суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, те, що шкідливих наслідків від злочину не настало, особи обвинуваченого, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу, оскільки саме даний вид покарання на думку суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

ОСОБА_4 засуджений вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26.01.2017 за ч. 1 ст. 410 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.Злочин за даним вироком ОСОБА_4 вчинив до засудження за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Таким чином, покарання призначене за зазначеними вироками, слід допустити до самостійного виконання, що узгоджується з позицією викладеною в абзаці 4 п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Запобіжний захід не обирався. Арешт на майно не накладався.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячи чотириста) гривень.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК, ч. 3 ст. 72 КК України покарання призначене за цим вироком у виді штрафу та покарання призначене за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26.01.2017за ч. 1 ст. 410 КК України у виді 3-х років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :