ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/212/19 Справа № 710/875/16-к Категорія: ч.2 ст.342 КК України Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за спільною апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.

Лебединці Срібнянського району Чернігівської області, громадянка

України, з неповною середньою освітою, не одружена, не працююча,

зареєстрована та проживаюча за адресою:

АДРЕСА_1 , має на утриманні одну неповнолітню

дитину, раніше не судима,

визнана винною та засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначено їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Товмач

Шполянського району Черкаської області, громадянка України, із

середньою освітою, одружена, працююча молодшою медичною

сестрою Київської міської клінічної лікарні № 2, зареєстрована за

адресою: Черкаська область, Шполянський район, с.Товмач,

проживаюча за адресою:

АДРЕСА_2 , має на утриманні двох

неповнолітніх дітей, раніше не судима,

визнана винною та засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначено їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку, приблизно о 18 год. 30 хв. 22 березня 2016 року ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Леніна в с.Товмач Шполянського району Черкаської області, умисно, застосовуючи фізичну силу, вчинила опір помічнику чергового Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 та старшому інспектору Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , які знаходилися у форменому одязі при виконанні своїх службових обов`язків, прибувши на місце за викликом у складі оперативної групи. Так, ОСОБА_9 спочатку намагалася вирвати у ОСОБА_11 з рук службове посвідчення, почала штовхати руками в тулуб та хапала руками за формений одяг (бушлат), а також відірвала склоочисник заднього вікна службового автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Приблизно о 18 год. 30 хв. 22 березня 2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Леніна в с. Товмач Шполянського району Черкаської області, умисно, застосовуючи фізичну силу, вчинила опір помічнику чергового Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 та старшому інспектору Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , які знаходилися у форменому одязі при виконанні своїх службових обов`язків, прибувши на місце за викликом у складі оперативної групи. Так, ОСОБА_8 спочатку сіла на капот службового автомобіля ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , а потім злізши з нього зірвала з нього спойлер, при цьому висловлювалась в бік ОСОБА_10 нецензурною лайкою та смикала його руками за верхній формений одяг.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду захисником ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 подано спільну апеляційну скаргу в якій вони просили вирок місцевого суду скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти посилаються на те, що слідча ОСОБА_12 та процесуальні керівники прокуратури в порушення норм КПК України, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесли до Єдиного реєстру досудових розслідувань, лише через два місяці, а саме 19.05.2016. При виконанні вимог ст.290 КПК України при відкритті матеріалів кримінального провадження іншій стороні слідча ОСОБА_12 не відкрила матеріали підозрюваній ОСОБА_8 взагалі, а також підозрюваній ОСОБА_9 та її захиснику ОСОБА_7 , що є грубим порушенням КПК України, за даним порушенням стороною захисту слідчому СВ Шполянського відділення поліції Смілянського відділу поліції ОСОБА_12 направлено клопотання про усунення порушень, однак, слідчим винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання, а при розгляді справи в суді неодноразово зверталась увага на дане порушення, однак реакції суду на дане порушення не було. В повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пошкодили бушлати працівникам поліції, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також зірвали зі службового автомобіля спойлер, склоочисник заднього вікна, однак на час винесення підозри слідчий не мав бушлатів як речові докази по справі, так як в процесуальних документах справи, про їх вилучення ніде мова не йшла, також і інших речових доказів, які належним чином не були вилучені при огляді місця події так як з матеріалів справи встановлено, що бушлати були надані ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , слідчому тільки 11.07.2016 на підставі заяв працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 де цього числа і були оглянуті як речові докази і повернуті їм під розписку, а інших речових доказів взагалі не було. Також слідча ОСОБА_12 при винесенні повідомлення про підозру ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вказала, що в їх діях вбачається достатньо доказів, для підозри в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а підозру висунуто за ч.2 ст.342 КК України. В матеріалах провадження відсутні постанови про перекваліфікацію постанови від 09.06 та 23.06.2016 (а.с.29-30, 22-23). Крім того, протокол огляду місця події в матеріалах кримінального провадження відсутній, а до справи приєднана копія протоколу від 22.03.2016, також не встановлено при яких обставинах дана копія протоколу з`явилась в матеріалах справи, що суперечить вимогам ст.103 КПК України (а.с.3-4). При огляді місця події 22.03.2016 в копії протоколу огляду місця події, мова про те, що працівникам міліції були пошкоджені бушлати не йдеться, а також вказані бушлати та інші речові докази не вилучалися з місця події. При огляді речових доказів було оглянуто, речові докази: формені бушлати, відеореєстратор, автомобіль, проте немає інших речових доказів: спойлера, склоочисників (а.с.51). Протокол огляду предмета слідчим ОСОБА_12 11.07.2016 було складено без участі понятих (в протоколі огляду предмета) слідчим вписані фіктивні поняті, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. Це було ними підтверджено в поясненнях даних на вимогу захисника ОСОБА_7 та при допиті в суді (а.с.51). При матеріалах кримінального провадження речові докази відсутні, на вимогу захисту надати їх в суд, клопотання судом не було задоволено, що є порушенням ч.2 ст.100 КПК України. Крім того, будучи допитаним в суді свідок - слідчий ОСОБА_15 показав, що при огляді ним місця події 22.03.2016 мови про те, що пошкоджений формений одяг працівників поліції не було і заяв від них не надходило. Речові докази із місця огляду не вилучались і вони не оглядались. Коли він приїхав на місце огляду, то один працівник поліції був без верхнього одягу, по якій причині він не знає. При допиті в суді ОСОБА_11 не зміг пояснити де на теперішній час знаходяться речові докази (формений бушлат). На місці події слідчому про пошкодження бушлатів заявлено не було, також показав, що його шарпали за бушлат, а хто саме не вказав, щодо його пошкодження на місці події мова не йшла, що ним було підтверджено при допиті в якості свідка 11.07.2016, на досудовому слідстві показав, що йому невідомо ким відірвано погон, даний факт ніде не зареєстрований. Пояснити де і ким порвано бушлат ОСОБА_10 також не зміг. В суді ОСОБА_11 також показав, що ОСОБА_9 відносно нього ніяких протиправних дій не чинила. При проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_11 12.07.2016 ним не було показано де і що пошкоджено на бушлаті, а тільки вказано, що його бушлат порвався (а.с.58-59).

Також апелянти вказали, що, на їх думку, розгляд справи в місцевому суді відбувся упереджено та в інтересах державного обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , вважаючи рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що спільна апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків та кваліфікація їхніх дій за ч. 2 ст. 342 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 і ОСОБА_9 саме за ч. 2 ст. 342 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підтверджується:

- даними показів в судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_9 , яка свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України не визнала, надавши показання про те, що 22 березня 2016 року до неї додому заїхала ОСОБА_16 зі своїм чоловіком ОСОБА_17 та його братом ОСОБА_18 . Потім ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пішли до одного чоловіка, а вона з ОСОБА_21 пішла додому до останньої. По дорозі вони побачили, як ОСОБА_22 сварився з ОСОБА_23 та стали їх розтягувати. Потім до них підійшов голова села ОСОБА_24 та її брат ОСОБА_25 , а неповнолітній син ОСОБА_26 позвав її батька ОСОБА_27 . ОСОБА_28 забрав ОСОБА_29 і вони пішли. ОСОБА_22 став сваритися з головою села ОСОБА_24 та той викликав поліцію. Потім ОСОБА_22 кудись пішов, а вона з ОСОБА_21 , батьком ОСОБА_30 , братом ОСОБА_31 та сином ОСОБА_26 залишились розмовляти з сільським головою. Коли приїхала машина поліції, то з неї вийшло двоє чоловіків. Один був у формі з погонами, а інший в бушлаті без погонів. При цьому ОСОБА_10 залишився говорити з сільським головою ОСОБА_24 , а ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_27 та став кричати. Вона пояснювала, що вони нічого не порушували та просила представитися і показати посвідчення. ОСОБА_11 відмовився та вона почала знімати його на телефон. Тоді він вибив у неї з рук телефон, який відлетів в сторону. Поки вона побігла за телефоном, то ОСОБА_11 вдарив її батька ОСОБА_27 . На крики повернулися ОСОБА_24 та ОСОБА_10 , почали підбігати ОСОБА_21 та ОСОБА_25 . ОСОБА_11 продовжував бити батька, коли той вже лежав на землі. ОСОБА_24 теж почав іти до них та кричав: «Що ви робите?» Потім ОСОБА_25 хотів підняти батька, але ОСОБА_10 почав заломувати йому руки та одягати наручники. Вона підійшла до батька і ОСОБА_11 вдарив її з ноги в живіт. Вона впала від різкого болю. Люди викликали швидку допомогу. ОСОБА_10 повів ОСОБА_32 та посадив в поліцейську машину. ОСОБА_21 в цей час стояла попереду машини поліції. Тоді поліцейські підійшли до ОСОБА_21 , взяли її за груди і потягнули на себе. ОСОБА_21 впала, а поліцейські стали бити її. При цьому ОСОБА_11 бив її ногами, а ОСОБА_10 бив дубинкою. Вона кричала, щоб не били ОСОБА_21 та знову викликала поліцію. Потім поліцейські посадили в свою машину ОСОБА_21 та самі сіли в машину, де чекали приїзду іншої групи. Коли поліцейські били батька і брата, вона відірвала склоочиник на їхній машині;

- даними показів в судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_8 , яка свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України не визнала, надавши показання про те, що 22 березня 2016 року вона з чоловіком ОСОБА_17 та його братом ОСОБА_18 прийшли додому до ОСОБА_33 , щоб взяти передачу на ОСОБА_34 . Потім чоловіки пішли до свого знайомого, а вона з ОСОБА_35 пішла до неї додому по сумку. По дорозі побачили, як ОСОБА_22 бився з ОСОБА_23 . Вони їх розборонили. Потім підійшов голова села ОСОБА_24 .. ОСОБА_22 став сваритися з головою села та той викликав поліцію. Потім ОСОБА_22 кудись пішов. Підійшли ОСОБА_25 та ОСОБА_36 і вони всі разом говорили з головою села. Коли приїхала поліція, то ОСОБА_10 говорив з головою села ОСОБА_24 , а ОСОБА_11 підійшов до них. ОСОБА_37 попросила у ОСОБА_11 посвідчення, але він не дав. Тоді ОСОБА_37 стала знімати ОСОБА_11 на телефон, але він вибив телефон з рук. Коли ОСОБА_37 пішла забирати свій телефон, то ОСОБА_11 ударив ОСОБА_27 . ОСОБА_25 попросив не бити батька, на що поліцейські звалили і його на землю та стали бити. Вона стояла біля поліцейської машини і говорила по телефону. До неї підійшов ОСОБА_11 , узяв за рукав та відтягнув від машини. Вона впала спереду машини, а поліцейські стали її бити. Один бив ногами, а інший дубинкою. Потім її посадили в машину, де вже сидів ОСОБА_25 та вони чекали іншу групу поліції.

- даними рапорту слідчого СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_12 про те, що в ході розслідування кримінального провадження №0000174 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, було встановлено, що в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.342 КК України;

- даними протоколу огляду місця події від 22.03.2016, згідно якого було оглянуто місце події по вул. Центральній в с. Товмач Шполянського району та виявлено автомобіль ВАЗ 21093 з пошкодженим спойлером та відірваними склоочисниками заднього та лобового скла, а також залишки спойлера капота з пластику чорного кольору;

- даними висновків щодо результатів медичного огляду, згідно яких ОСОБА_9 о 21 год. 55 хв. 22.03.2016 та ОСОБА_8 о 20 год. 50 хв. 22.03.2016 перебували в стані алкогольного сп`яніння;

- даними повідомлення начальника чергової частини Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_38 від 18.05.2016 та даними книги добових нарядів Шполянського ВП ГУНП про те, що 22 березня 2016 року в складі слідчо-оперативної групи перебували помічник чергового старший сержант поліції ОСОБА_10 та старший інспектор капітан поліції ОСОБА_11 ;

- даними книги видачі та прийому озброєння та спеціальних засобів Шполянського ВП про те, що 22.03.2016 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали спецзасоби бронежилет, шолом, наручники та ПР-73;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.07.2016 з участю свідка ОСОБА_11 , згідно якого свідок детально розказав та показав, як ОСОБА_9 намагалась вихопити у нього з рук службове посвідчення, смикала за бушлат та тягнула його за рукав, а також відірвала склоочисник на задньому склі автомобіля;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2016 з участю свідка ОСОБА_10 , згідно якого свідок розказав та показав, як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 тягнули його ззаду за бушлат, коли він намагався підвести з землі ОСОБА_11 ;

- даними показань свідка ОСОБА_39 про те, що він з дружиною ОСОБА_40 після 18 години 22 березня 2016 року їхав на своєму автомобілі в с. Скотареве Шполянського району. В центрі с. Товмач побачили, що на дорозі лежить ОСОБА_16 , а також стоять дві машини: поліцейська та голови села ОСОБА_24 .. Біля машини поліції була група людей, два працівники поліції у формі та голова села ОСОБА_24 .. Він зупинив машину та вийшов. Бачив, як сварилися ОСОБА_37 , ОСОБА_25 , ОСОБА_36 , голова села ОСОБА_24 та два поліцейських. Працівники поліції забрали ОСОБА_32 та ОСОБА_41 в свою машину, а інші учасники конфлікту хотіли забрати їх з машини. Він не бачив, щоб хтось бився, але ОСОБА_37 кричала: «Нащо вдарили батька?» Не бачив, щоб у працівників поліції була пошкоджена форма, але бачив, як від їхньої машини відлетів спойлер;

- даними показань свідка ОСОБА_24 про те, що 22 березня 2016 року йому подзвонили та повідомили, що в центрі села відбувається якийсь конфлікт між ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_23 . Коли він приїхав в центр, то там були ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_37 , ОСОБА_42 та конфлікт вже вичерпався. Потім ОСОБА_22 , який перебував в стані сп`яніння, став погрожувати йому та він викликав поліцію. До приїзду поліції ОСОБА_22 пішов. Він залишився чекати поліцію та з ним залишилися ОСОБА_25 , ОСОБА_43 , ОСОБА_16 , ОСОБА_28 та ще підійшов ОСОБА_36 , які стояли і розмовляли між собою. Потім приїхали два працівники поліції. Він підійшов до машини та став розповідати ОСОБА_10 , що трапилось. В цей час ОСОБА_11 пішов до інших учасників розмови та між ними почалася сварка. ОСОБА_37 просила показати службове посвідчення. Він не бачив, як ОСОБА_11 бив ОСОБА_27 , але чув, як ОСОБА_37 кричала: навіщо ви вдарили батька? Бачив, як ОСОБА_44 вдарили в живіт та викликав їй швидку допомогу. Працівники поліції хотіли посадити ОСОБА_32 в машину, а ОСОБА_16 та ОСОБА_37 відтягували їх за бушлати та не давали це зробити. Потім ОСОБА_16 відірвала спойлер на машині поліції, а ОСОБА_37 відірвала склоочисник;

- даними показань свідка ОСОБА_15 про те, що він як слідчий виїжджав на місце події в с. Товмач 22 березня 2016 року. В центрі він побачив поліцейських ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , сільського голову ОСОБА_24 та групу людей, які сварилися. Він склав протокол огляду, в ході якого було вилучено автомобіль працівників поліції з відео реєстратором. Склоочисник і спойлер він не вилучав. ОСОБА_11 сказав, що вони приїхали на виклик голови села. Там була бійка, з них позривали погони і порвали бушлати. На ОСОБА_10 був пошкоджений бушлат, а ОСОБА_11 був без бушлата. ОСОБА_8 вже сиділа в машині поліції, а ОСОБА_37 лаялась нецензурною лайкою та кричала, щоб ОСОБА_8 випустили. Обвинувачені були в нетверезому стані та вели себе агресивно;

- даними показань свідка ОСОБА_12 про те, що вона проводила досудове розслідування даного кримінального провадження. В ході огляду автомобіля поліції було виявлено, що на капоті відсутній пластиковий спойлер, а на задньому склі відламаний склоочисник. Вилучені в працівників поліції бушлати були порвані по швах. На них були відірвані погони і шеврон;

- даними показань свідка ОСОБА_10 про те, що він разом з іншим працівником поліції ОСОБА_11 виїхав на виклик за повідомленням сільського голови ОСОБА_24 про конфлікт. Коли вони приїхали, то в центрі села на перехресті побачили багато людей. Він підійшов до сільського голови, а ОСОБА_11 пішов спілкуватись з іншими людьми. ОСОБА_24 повідомив, що була бійка, але тих людей вже немає. ОСОБА_37 і ОСОБА_16 стали кричати, що вони не поліція, а міліція, оскільки не мають відповідної форми. Почалась словесна перепалка. Ляшенки просили показати службові посвідчення, але коли вони їх показали, то стали виривати з рук. Потім почалась штовханина ОСОБА_11 з ОСОБА_30 і ОСОБА_31 та вони впали на землю. Він хотів допомогти ОСОБА_11 звільнитися з натовпу та відштовхував людей від нього. В цей час ОСОБА_21 та ОСОБА_37 хватали за формений одяг та відтягували його назад. ОСОБА_37 вдарила його по шиї, коли він відтягував ОСОБА_32 від ОСОБА_11 .. Потім на ОСОБА_32 одягли наручники та посадили в машину. ОСОБА_21 підійшла і сіла на капот. Потім вона відірвала спойлер на автомобілі, а він вдарив її дубинкою. Потім ОСОБА_21 посадили в машину до ОСОБА_32 . ОСОБА_35 та ОСОБА_21 були в нетверезому стані та вели себе агресивно. В ході бійки у нього був пошкоджений бушлат, а саме порваний по шву. Бушлат вилучався слідчим вже в лікарні, а потім його віддали назад під розписку;

- даними показань свідка ОСОБА_11 про те, що 22 березня 2016 року він працював у Шполянському ВП на посаді старшого інспектора та перебував на чергуванні в складі слідчо-оперативної групи. По лінії «102» надійшло повідомлення від сільського голови ОСОБА_24 про бійку в с. Товмач. Він з ОСОБА_10 на автомобілі ВАЗ 2109 виїхали на виклик. В центрі села була юрба людей. Вони підійшли до ОСОБА_24 , який стояв в стороні. Потім до них підійшла ОСОБА_37 , яка стала нецензурно висловлюватись та з`ясовувати стосунки з ОСОБА_24 .. Вона перебувала в стані сп`яніння та почала вимагати посвідчення працівника поліції. Він пред`явив своє посвідчення, а ОСОБА_37 стала вихвачувати його з рук. При цьому кричала, що він не поліцейський, бо не має відповідної форми. Він зробив зауваження ОСОБА_45 . Після чого підійшли ОСОБА_36 та ОСОБА_25 і накинулись на нього. Почали хапати за формений одяг та відірвали погони. Потім повалили та стали тягати по землі. ОСОБА_10 витяг його з натовпу та вони стали затримувати ОСОБА_32 , який вів себе агресивно. При цьому підбігла ОСОБА_21 та стала заважати їм, смикаючи за одяг. Потім ОСОБА_21 підбігла до службового автомобіля та зірвала спойлер, а ОСОБА_37 відірвала склоочисник на задньому склі. Вони посадили ОСОБА_32 та ОСОБА_21 до службового автомобіля. В результаті інциденту у нього був порваний бушлат та відірвані погони. Також від ударів ОСОБА_27 і ОСОБА_32 у нього був синець нижньої правої повіки та іншими доказами.

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, зробив вірний висновок про те, що пред`явлене ОСОБА_9 і ОСОБА_8 обвинувачення за ч.2 ст.342 КК України доведене та, що вони обґрунтовано засуджені за ч.2 ст.342 КК України.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінального діяння, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 і ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, відповідають показанням потерпілих та частково свідків і обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 ..

За таких обставин вимоги спільної апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про те, що вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 і ОСОБА_9 необхідно скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що на протязі всього часу перебування даного кримінального провадження в суді апеляційної інстанції (понад 2 роки), судом апеляційної інстанції неодноразово вживались заходи для виклику та допиту безпосередньо в апеляційному суді обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .. Проте, це так і залишилось не виконаним, оскільки вони під різними причинами, як об`єктивними так і не об`єктивними та непереконливими до суду так і не з`явились. Таку поведінку обвинувачених, колегія суддів вважає проявом правового нігілізму та відсутністю бажання допомогти встановити істину по справі, оскільки ними не було визнано свою вину.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що показання обвинувачених про те, що вони не чинили активної протидії працівникам поліції при виконанні ними службових обов`язків та самі постраждали від неправомірних дій поліцейських є непереконливими та такими, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів також враховує і дійшла висновку, що місцевий суд також вірно врахував при прийнятті рішення по справі те, що дії працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були предметом службової перевірки за зверненнями ОСОБА_9 , ОСОБА_46 та ОСОБА_47 та згідно висновку від 08.09.2016 визнані такими, що відповідають Закону України «Про національну поліцію».

На думку апеляційного суду, місцевим судом не допущено таких істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення (злочину) відбулась 22 березня 2016 року і до дня набрання вироком місцевого суду законної сили (19 грудня 2019 року) минуло понад 3 роки, а, оскільки, дане кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, то колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про можливість звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, з матеріалів провадження не вбачається, щоб перебіг давності зупинявся або щоб обвинуваченими були вчинені нові злочини.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.49, ч.5 ст. 74 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без зміни.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України звільнити від відбування покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців.

Головуючий :

Судді :