Дата документу 14.02.2020
Справа № 334/52/20
Провадження № 1-кп/334/608/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003811 від 30.10.2019 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Клебань Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, вдівця, маючого вищу освіту, пенсіонера, малолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А НО В И В :
29 жовтня 2019 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ 111930 110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Професора Толока, зі сторони вулиці Бородинської в напрямку вулиці Товариської в місті Запоріжжі, зі швидкістю, що перевищувала максимально дозволену в населеному пункті.
В цей час, на нерегульований пішохідний перехід, який розташований в районі будинку № 13 по вулиці Професора Толока в місті Запоріжжі та позначений дорожньою розміткою - 1.14.1 (нерегульований пішохідний перехід) та дорожніми знаками - 5.35.1 та 5.35.2 (Пішохідний перехід) Правил дорожнього руху України, вийшов пішохід ОСОБА_6 , який почав перетинати проїзну частину вулиці Професора Толока, справа-наліво відносно руху автомобіля «ВАЗ 111930 110».
Під час руху, по вищевказаній проїзній частині, водій ОСОБА_5 , наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_6 , який перебував на ньому, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, та не надавши перевагу в русі останньому, виїхав на пішохідний перехід, де передньою лівою частиною кузова автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги пп. 12.4, 12.9 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:
-п. 12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;
-п. 12.9: Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4- 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил п.18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пп. 12.4, 12.9 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 9-846 від 24.12.2019, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, де ІНФОРМАЦІЯ_2 під наглядом лікарів помер.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 3945 від 04.11.2019 року: «Смерть ОСОБА_6 настала від сполученої травми голови, тулуба, правої верхньої кінцівки, яка супроводжувалася закритим переломом склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки та у речовину мозку, множинними переломами ребер, переломом правої ключиці, забоєм легенів».
Травма ускладнилася набряком головного мозку та травматичним шоком, котрі у даному випадку стали безпосередньою причиною смерті постраждалого.
Характер, локалізація та морфологічні особливості ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, переважна однобічна їх локалізація, ознаки струсу тіла свідчать про те, що в даному випадку мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі пішохода, яким був постраждалий ОСОБА_6 та рухомого транспортного засобу».
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 29 жовтня 2019 року, приблизно о 17 годині, він, керуючи автомобілем, здійснював рух по проїзній частині вулиці Професора Толока, в районі будинку № 13 по вулиці Професора Толока, на проїжджу частину вискочив чоловік, якого він збив. Коли вийшов із автомобіля, побачив чоловіка, який лежав на дорозі. Чоловіка, якого збив, заздалегідь, не бачив, оскільки на вулиці було вже темно. Хтось з оточуючих визвав лікарів. Пояснив, що дуже шкодує про скоєне, просить суд при визначенні покарання врахувати його вік.
Потерпілий пояснив, що йому подзвонили працівники поліції, та повідомили, що його брата на смерть збив автомобіль. Очевидцем ДТП він не був. Зазначив, що матеріальних претензій до обвинуваченого він не має. Наполягав, призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком, з позбавленням права керувати автомобілем.
Показання обвинуваченого підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і його дії суд кваліфікує по ч.2 ст. 286КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, не встановлено.

ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, пенсіонер, на обліку психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд врахував, що обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, той факт, що він є особою похилого віку, раніше не судимий, обставини, що пом`ягчують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23 грудня 2005 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», враховує не тільки наслідки, що настали, а характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Також, відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.56 КПК України, суд враховує думку потерпілого, висловлену щодо призначення покарання обвинуваченому, який вважає, що покарання повинно бути призначене з випробувальним терміном.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи тяжкість злочину, позицію потерпілого, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.11.2019 р. на автомобіль марки «ВАЗ 111930 110», реєстраційний номер НОМЕР_1 -скасувати.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст..100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі якого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, у розмірі 3454 гривні 22 копійок.

Арешт , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.11.2019 р. на автомобіль марки «ВАЗ 111930 110», реєстраційний номер НОМЕР_1 -скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ 111930 110», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1