№ 207/593/20
№ 1-кп/207/359/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000901 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянки України, освіта середня спеціальна, незаміжньої, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючої, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджена:

-16.08.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 12.12.2016 року приблизно о 21.00 годині (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходились біля будинку № 20 по вул. М. Лисенко в м. Кам`янське, де побачили раніше незнайому ОСОБА_5 , яка проходила біля вказаного будинку, тримаючи у руках жіночу сумку коричневого кольору.

ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, вступивши в попередню змову з ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, діючи умисно, відкрито, підбігли до потерпілої ОСОБА_5 та застосували до неї насильство, яке не є небезпечним для життя потерпілої, а саме: ОСОБА_10 , утримуючи рукою рот потерпілої та маючи при собі дезодорант, бризнула дезодорантом потерпілій в обличчя, після чого нанесла кілька ударів в обличчя. В цей час ОСОБА_4 , шляхом ривку заволоділа сумкою потерпілої, в якій знаходилось її майно, а саме: мобільний телефон «Samsung» S-3600i ІМЕІ: НОМЕР_1 вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/2475 від 28.12.2016р. складає 250 гривень; грошові кошти в сумі 1500 гривень.

Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1750 гривень.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 12 грудня 2016 року приблизно о 21.00 годині, вона йшла по вул. М. Лисенка в м. Кам`янське. В районі будинку № 20 по вул. М. Лисенка в м. Кам`янське вона відчула, як до неї підійшли дві людини, хтось ззаду обхопив її правою рукою за шию та бризнув в обличчя з балончику невідомою речовиною, а потім лівою рукою закрив їй рот. В цей час вона вкусила невідому особу за палець, а особа вдарила її в обличчя. В цей час інша людина намагалась вирвати у неї з рук сумку, а коли їй це вдалося, то невідомі розбіглися у різні боки. Вона намагалась наздогнати особу, яка втекла з сумкою, але їй це не вдалося. Тих, хто заволодів її сумкою не розгледіла, але пам`ятає, що це були дві жінки.

В сумці, якою заволоділи невідомі особи, знаходилось наступне майно: паспорт громадянина України на її ім`я; ідентифікаційний код на її ім`я; мобільний телефон «Samsung» GT S-3600і, гроші в сумі 1500 гривень; банківські карти «ПриватБанк»; тимчасова перепустка в ТОВ «Камбуравтотех»; партійний білет № НОМЕР_2 ; три ключа від її квартири. Майно їй було повернуто працівниками поліції, а грошові кошти в сумі 1500грн., - ні. Цивільний позов просила залишити без розгляду, про що надала суду відповідну заяву, матеріальних претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 на даний час не має. Не заперечувала щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

В судовому засіданні обвинувачена вину визнала у повному обсязі та надала показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчиненого кримінального правопорушення, щиро розкаялась. Суду пояснила, що 12 грудня 2016 року вона разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 йшли по вулиці М.Лисенка в м. Кам`янське, в районі будинку № 16А, коли вони побачили раніше незнайому їм дівчину, яка направлялась від проспекту Свободи в бік проспекту Аношкіна. Вони побачили, що дівчина йде сама та вирішили забрати в неї жіночу сумку та пішли слідом. У ОСОБА_10 при собі був дезодорант. Поки вони йшли за дівчиною, вона сказала, що хоче виривати сумку та її потрібно підстрахувати, щоб дівчина не кричала. Поруч з будинком АДРЕСА_2 вони догнали дівчину і ОСОБА_10 з балончику з дезодорантом, який тримала в правій руці, бризнула в обличчя дівчині, а лівою рукою прикрила дівчині рот. Дівчина вкусила ОСОБА_10 за палець, від чого остання крикнула та ударила дівчину два рази лівою рукою в область голови, при цьому правою рукою вона притримувала дівчину за шию. В цей час вона виривала сумку з рук дівчини, а коли вирвала, то вони розбіглись. ОСОБА_10 побігла через дорогу у двори, а вона побігла за будинок АДРЕСА_2 . Вона зайшла в під`їзд будинку АДРЕСА_3 , зняла шапку, сумку поклала в пакет, який був при ній і пішла додому. Коли вона прийшла додому, там вже знаходилась ОСОБА_10 .

При огляді сумки вони знайшли наступне майно: грошові кошти в сумі 1500 гривень, паспорт на ім`я ОСОБА_11 , парасольку, мобільний телефон рожевого кольору моделі «Samsung», різни картки, перепустку на ім`я ОСОБА_11 , три флешки, ключі. Гроші вони розділили, телефон вона заклала в ломбард, документи та картки ОСОБА_10 залишила зберігати при собі, флешки та сумку її знайома продала, кому невідомо. Просила суд розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини справи вона не оспорює, погоджується з кваліфікацією, це є її добровільна позиція. У вчиненні злочину щиро розкаялася, просила суворо не карати.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, встановлена та доведена, а дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

Законом вчинене кримінальне правопорушення віднесено до категорії тяжких злочинів. Обвинувачена ОСОБА_4 не працює, незаміжня, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується задовільно, скарги на неї відсутні, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, станом на момент вчинення злочину судимою не була, так як засуджена 16.08.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 в силу ст.67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд дотримувався принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами. При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересам потерпілого, щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченої, яка станом на момент вчинення злочину судимою не була, не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, скарги на неї відсутні, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, враховуючи думку потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання, матеріальних претензій до обвинуваченої не має та не заперечує проти призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також те, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ОСОБА_4 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому з урахуванням всіх вищеперелічених обставин, та беручи до уваги думку прокурора, який просив прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання останньої без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, а остаточне - на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2019 року більш суворим призначеним за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України, з покладанням на неї обов`язків згідно з п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Таке покарання ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів.

По справі наявні процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/12.1/2475 від 28.12.2016 року в сумі 351,84 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , залишити без розгляду на підставі її заяви.

Доля речових доказів по даному кримінальному правопорушенню вже вирішена відповідно до вироку Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 19 березня 2020 року, що набрав законної сили 21.04.2020року, яким було засуджено ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України.

Керуючись ст.ст. 349, 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.08.2019 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі більш суворим, призначеним даним вироком у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину та виконає наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 під час судового розгляду по даному кримінальному провадженню, скасувати.

Звільнити засуджену ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи № 6/12.1/2475 від 28.12.2016 року в сумі 351 гривня 84 копійки.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1