Справа № 677/2020/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

його представника адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

його захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Старокостянтинів Хмельницької області кримінальне провадження № 0000450 від 20 вересня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Митинці Красилівського району Хмельницької області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, пенсіонер, інвалід ІІІ групи, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України несудимий,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

ОСОБА_10 19 вересня 2018 року близько 20 год. 10 хв., знаходячись поряд свого домогосподарства по АДРЕСА_2 під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з необережності із злочинною недбалістю, не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив постріл з мисливської рушниці «ТОЗ-34 ЕР» серії НОМЕР_1 , в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді рани правого стегна, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 визнав вину в неумисному заподіянні потерпілому ОСОБА_8 тілесного ушкодження, майнову та моральну шкоди погодився відшкодувати у визначеному судом розмірі. Пояснив суду, що в другій половині дня 19 вересня 2018 року ОСОБА_8 розпочав з ним конфлікт ще під час погрузки деревини в лісі. Так, будучи в стані алкогольного сп`яніння, він агресивно накинувся на нього з надуманими звинуваченнями в розповсюдженні пліток про нього, погрожував, шарпав за верхній одяг, що тривало близько 10 хв. Остерігаючись бути побитим, він швидко залишив погрузку деревини і на власному мотоблоці поїхав додому. Біля 20 год. цього ж дня ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 , будучи п`яними, ввірвались на подвір`я його господарства по АДРЕСА_2 , при цьому вдарили ногою його собаку, бігли в напрямку до будинку. Почувши скавучання собаки та побачивши ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , він вийшов з приміщення літньої кухні на подвір`я, останні одразу спільно накинулись на нього з незрозумілими претензіями, погрожували побиттям та вбивством, разом одночасно шарпали його за верхній одяг, штовхали, від чого він впав на землю. На його прохання припинити протиправні дії не реагували. Він вирвався від них і втік у будинок. Вже темніло, він був один вдома, двоє п`яних, агресивних молодики, які протягом близько 20 хв. застосовували до нього фізичне та психологічне насильство, за таких обставин він відчував небезпеку для себе. Задля захисту з наміром їх налякати, продемонструвавши наявність зброї, а в крайньому випадку здійснивши постріл вверх, він взяв мисливську рушницю і спорядив її мисливськими набоями, та повернувся на подвір`я, попередивши їх про можливе застосування зброї. Побачивши його з рушницею ОСОБА_8 та ОСОБА_12 одразу залишили подвір`я. Він йшов закрити ворота, як несподівано для нього ОСОБА_12 штовхнув на нього ворота, намагаючись його ними вдарити. Щоб уникнути удару він відскочив, опинившись поза межами свого господарства, вже на дорозі за кілька метрів від воріт і заскочити назад на подвір`я він вже не мав змоги. Тоді ж неподалік побачив підводу, на якій ОСОБА_8 та ОСОБА_12 приїжджали в ліс, де знаходилось ще двоє чоловіків. В цей час ОСОБА_12 збоку і ОСОБА_8 прямо одночасно йшли на нього, погрожуючи побиттям. Тоді він їх знову попередив про можливий вистріл і звів курок. ОСОБА_8 був більш агресивніший, йшов прямо на нього, висловлював намір вбити, ображав, нецензурно лаявся та демонстративно виставив груди, викрикуючи «стріляй», «ми тебе все рівно заб`ємо». Щоб налякати ОСОБА_8 та ОСОБА_12 та захиститися від загрози насильницьких дій з їхньої сторони, він хотів здійснити постріл в землю в сторону. Руки трусились, одночасно в руках він ще тримав ліхтарика, він цілив в сторону в землю, однак випадково, несподівано для себе, ранив потерпілого. Він не цілився в нього, не бажав завдати йому шкоди. Необережне заподіяння потерпілому тілесного ушкодження вчинив, будучи в сильній стресовій ситуації, він відчував небезпеку для свого життя та здоров`я, на вулиці було темно, він людина похилого віку, чітко їх не бачив, лише темні силуети, тремтіли руки, одночасно в руках тримав рушницю та ліхтарик, дриґнула рука. Після вчиненого він перебував в шоковому стані, боявся продовження агресії, провокацій від ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Він хотів відшкодувати потерпілому витрати на лікування, проте останній ніяк не міг визначитись із сумою, а потім заявив надмірно завищений, сумнівний розмір майнової та моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні заявив про неправдивість показів обвинуваченого ОСОБА_10 , розцінивши їх як своєрідний спосіб захисту. Натомість повідомив, що в лісі в післяобідній час 19 вересня 2018 року звернувся до ОСОБА_10 з приводу розповсюдження ним пліток про нього та небажанні з ним вітатися. Між ними виникла короткочасна словесна суперечка, без погроз та без штовханини. ОСОБА_10 з власної волі поїхав з лісу на мотоблоці додому. Вже ввечері того ж дня для з`ясування вищевказаних обставин він разом з ОСОБА_12 зайшли на подвір`я обвинуваченого, крім того ОСОБА_12 хотів придбати в нього цигарки в борг. Також заперечив покази обвинуваченого щодо конфлікту, погроз, штовханини та будь-якої іншої протиправної дії з їхньої сторони на адресу обвинуваченого. Сказав, що відбулась звичайна розмова, вони порозумілися між собою та пробувши там близько 1 хв., вони залишили подвір`я. Вже будучи на дорозі, він обернувся на звук засова на воротах, і побачив ОСОБА_10 , який цілився з рушниці йому в груди, постріл бачив не прямо, а під кутом вниз. Визнав, що він з ОСОБА_12 приїхали до господарства обвинуваченого на підводі, яку залишили неподалік, заперечив присутність на підводі двох інших чоловіків. Стверджував, що ні він, ні ОСОБА_12 в той день не вживали алкогольних напоїв. Підтримав позовні вимоги, щодо розміру матеріальної шкоди вказав, що врахував втрачений можливий заробіток, витрати на лікування, в тому числі, інших хвороб (грип, захворювання шлунку), які пов`язує із зниженням імунітету внаслідок поранення. Заявлений розмір моральної шкоди пояснив переживаннями за власне здоров`я, життя, неспроможністю працювати, порушенням звичного ритму життя. Підтвердив, що обвинувачений разом з сином відвідували його в лікарні, обіцяли відшкодувати витрати, чого не виконали, що свідчить, на його думку, про те, що він не розкаюється у вчиненому, в зв`язку з чим просив призначити йому реальне покарання.

Свідок ОСОБА_12 надав суду показання про те, що зранку 19 вересня 2018 року разом із товаришем ОСОБА_8 до обіду відпочивали у друзів із сусіднього села, при цьому

категорично заперечуючи вживання ними алкоголю. Повертались додому підводою вже вчотирьох через ліс, де біля 16 год. зустріли знайомих, які грузили деревину, серед них був ОСОБА_10 . Зупинившись біля них, він відійшов в сторону за причіп, щоб порозмовляти по телефону, а ОСОБА_8 пішов привітатись із чоловіками, двоє інших залишились на підводі. Бачив, як ОСОБА_10 швидко пішов до мотоблока та поїхав. Розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не чув, їх разом не бачив, причина раптового від`їзду останнього йому невідома, ніхто з присутніх в подальшому про це не говорив. Оскільки останній поїхав, їм замість нього сказали допомагати грузити деревину, на що вони погодились, пробувши в лісі майже до години. Після погрузки лісу всі роз`їхались по домах. Близько 19-20 год. він з ОСОБА_8 поїхали до ОСОБА_10 підводою, яку залишили внизу за 50 метрів від його господарства. Заперечив присутність на підводі ще двох інших чоловіків. Відкривши хвіртку вони зайшли на його подвір`я, зразу ж загавкала собака, вони пройшли 5-6 метрів в напрямку будинку і з приміщення літньої кухні вийшов ОСОБА_10 . Особисто він запитав його за цигарки, на що той відмовив, а ОСОБА_8 почав з`ясовувати у нього з приводу розповсюдження пліток, про те, що ніби він в нього викрав коноплю, на що той також заперечив та попросив вийти з подвір`я. ОСОБА_8 попередив останнього, щоб припинив пліткувати, інакше буде сваритись. Вказав, що під час їхнього перебування на подвір`ї, ОСОБА_10 постійно був поряд, до хати за рушницею не ходив. Проб увши в господарстві ОСОБА_10 близько 2 хв., вони спокійно пішли, закривши за собою хвіртку. Запевняв, що на подвір`ї конфлікту, суперечок, шарпанини, штовханини, погроз ні з їхньої сторони, ні від ОСОБА_10 не було. Вже пройшовши вулицею 10 метрів від воріт, почули, як відкривався засов воріт, і побачили на вулиці, поза межами господарства, ОСОБА_10 із рушницею, яку він тримав в сторону ОСОБА_8 , при цьому запитуючи, «що вистрелити?», на що останній запитав «за що?». Відбулось все швидко, ОСОБА_10 не цілився, а лиш підняв рушницю в напрямку ноги ОСОБА_8 . Прозвучав постріл, ОСОБА_8 впав на землю і кричав від болі. Потім ОСОБА_10 наставив рушницю і на нього, пригрозивши можливим вистрілом. Після чого ОСОБА_10 повернувся до себе на подвір`я, лиш один раз визирнув з воріт, запитуючи ОСОБА_8 «чого він так кричить?». Стверджував, що раніше ні в нього, ні в ОСОБА_8 з ОСОБА_10 ніяких конфліктів не було, навпаки, були нормальні відносини. Йому незрозуміла така поведінка останнього, тим більше, що вони відносно нього жодних провокаційних дій не вчиняли. Запевнив, що вони з ОСОБА_8 були тверезими, а от щодо ОСОБА_10 він допускає, що той був випивший, оскільки в нього було червонястим обличчя.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 суду надали показання про те, що в денну пору дня 19 вересня 2018 року грузили деревину в лісі. Близько 16 години до них на підводі під`їхали четверо чоловіків, серед яких були, будучі напідпитку ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Одразу по приїзду ОСОБА_8 розпочав суперечку з ОСОБА_10 , після чого останній поспіхом сів на мотоблок і поїхав додому. Крім цього свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повідомили, що під час конфлікту ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_10 рукою в груди, останній жодної агресії у відповідь не проявив.

Свідок ОСОБА_16 до того ж додав, що проживає по сусідству з ОСОБА_10 , повертаючись додому того дня пізно ввечері бачив ОСОБА_8 , який неподалік господарства ОСОБА_10 , лежав при дорозі на землі із простреленою правою ногою на стегні. Поряд був ОСОБА_12 , який повідомив, що ОСОБА_10 вистрелив з рушниці в ногу ОСОБА_8 , останній не казав, що ОСОБА_10 в нього цілився з метою вбити.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_17 повідомив, що під час його чергування пізно ввечері 19 вересня 2018 року швидкою до Красилівської ЦРЛ був доставлений потерпілий з вогнепальним доволі масивним пораненням стегна. Йому була надана вся необхідна медична допомога за рахунок лікарні, жодних ліків за власний кошт останній не придбавав. Зі слів потерпілого в нього був здійснений з близької відстані постріл з рушниці. Потерпілий лікувався в Красилівській ЦРЛ добу, оскільки за його бажанням та бажанням його матері його транспортували для подальшого лікування по місцю проживання в один з медичних закладів м. Хмельницького.

Винність обвинуваченого доводиться наступними дослідженими письмовими доказами.

За змістом протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 вересня 2018 року о 22 год. 12 хв. до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_10 19 вересня 2018 року близько 21 год. здійснив постріл з рушниці в його праве коліно на дорозі вулиці села Берегелі Красилівського району, чим спричинив тілесні ушкодження, за що просив притягнути його до відповідальності.

19 вересня 2018 року з участю понятих була оглянута ділянка дороги по вул. Берегова с. Берегелі Красилівського району на камінні поблизу домогосподарства по вул. Набережна, 28, яке знаходиться навпроти домогосподарства по вул. Набережна, 23 було виявлено краплину речовини бурого кольору розміром приблизно 5х8 см. Крім того на металевій огорожі сірого кольору господарства по АДРЕСА_3 під час поверхневого огляду було виявлено пошкодження у вигляді вм`ятин (в загальному п`яти вм`ятин), розміром 0,3 мм. ззовні схожих на сліди від дробу мисливської рушниці. Із каміння за допомогою марлевих тампонів зроблені змиви, які поміщенні до конверту, опечатано та вилучено (протокол огляду місця події від 19 вересня 2018 року з фотоілюстраціями). Доповнень, зауважень, клопотань від учасників не поступало.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 20 вересня 2018 року з фотоілюстраціями з участю понятих оглянуто домогосподарство АДРЕСА_2 , вхід на його територію здійснюється через дерев`яні ворота. Зайшовши на подвір`я зліва знаходиться житловий будинок, вхід в який здійснюється через дерев`яні двері. В одній з кімнат будинку на підлозі виявлена гільза синього кольору до гладкоствольної мисливської рушниці з написами «HUNT MASTER 32 г №2/0» 12/70 TAXO, капсуль пробитий, гільза порожня. Знайдену гільзу оглянуто, опечатано та вилучено. Також на городі в рослинах кукурудзи виявлений один кущ рослини ззовні схожої на рослину коноплі, яку оглянуто, викопано з корінням, поміщено до білого мішка, який опечатано та вилучено. Зауважень, доповнень, клопотань від учасників не надходило.

За змістом протоколу добровільної видачі та огляду від 20 вересня 2018 року в присутності понятих оглянуто та вилучено у ОСОБА_8 штани темно-зеленого кольору з матеріалу схожого на брезентовий, в яких відсутня частина правої штанини. Від учасників доповнень, зауважень та клопотань не надходило.

Як вбачається з даних протоколу добровільної видачі та огляду предмету від 20 вересня 2018 року у ОСОБА_10 оглянуто та вилучено: мисливську рушницю ТОЗ: НОМЕР_2 та одяг, в якому він був одягнений 19 вересня 2018 року, а саме штани коричневого кольору, футболку сірого кольору. При огляді рушниці набоїв всередині не виявлено, до рушниці приєднаний шкіряний пасок кінцями до ствола та приклада, її вилучено та поміщено до поліетиленового мішка, який опечатано. В ході огляду штанів коричневого кольору, в правій кишені виявлено: 7 набоїв синього кольору з позначками «HUNT MASTER № 3»; 1 набій зеленого кольору з позначкою «Rottweil SPECIAL 36»; 1 набій червоного кольору з позначками «ELEY F.I.T.A.S.C.». Також оглянуто футболку сірого кольору із биркою синього кольору SPORT MASTER Company Fashion; а також вишитим написом білою ниткою DRYGOLIN. По закінченню огляду дані штани та футболка поміщенні до сейф-упакування № 4356297 разом із шкіряним ременем та вилучено. Набої у кількості 9 штук поміщенні до сейф-упакування № EXP 0109869 та вилучено. Доповнень, зауважень та клопотань від учасників не надходило.

У ОСОБА_10 відібрано зразки змивів з лівої та правої рук для проведення експертизи продуктів пострілу, що в подальшому були кожний окремо поміщенні до паперових конвертів, які були опечатані (протокол отримання зразків для експертизи від 20 вересня 2018 року). Від учасників доповнень, зауважень та клопотань не надходило.

За інформацією протоколу медичного обстеження для встановлення стану сп`яніння № 74, складеного Красилівською ЦРЛ 20 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_10 зафіксоване заключення: тверезий, ознак вживання алкоголю немає.

У відповідності до висновку про вирішення питання придбання, перереєстрації гладкоствольної мисливської і газової зброї в особисте користування Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області від 30 квітня 2009 року встановлено, що ОСОБА_10 зарекомендував себе з хорошої сторони, в громадських місцях та побуті веде себе добре. Будь-

яких порушень за ним не замічено. В лікарні на обліку не стоїть, раніше не судимий. Для зберігання зброї має металевий сейф, який надійно прикріплений до стіни будинку.

З врахуванням чого йому надано дозвіл на придбання та зберігання однієї одиниці мисливської гладкоствольної зброї, про що Красилівським ВП ГУНП в Хмельницькій області 30 квітня 2009 року видано посвідчення дозвіл № НОМЕР_3 на право зберігання носіння мисливської гладкоствольної ТОЗ-34ЕР, 12К, 2 ст., № НОМЕР_1 . Дозвіл дійсний до 30 квітня 2021 року.

Згідно протоколу отримання зразків для експертизи від 10 жовтня 2018 року у ОСОБА_8 відібрано зразки крові для проведення імунологічної експертизи крові.

Висновком експерта № 348 від 09 листопада 2018 року визначено, що кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосерологічною системою АВО. В змиві речовини з каміння на шматку марлі (об`єкт № 1) знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А. Отже ця кров може належати особі (особам) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі і потерпілому ОСОБА_8 .

У відповідності до змісту висновку експерта від 25 жовтня 2018 року № 5.1-1249:18 на наданому на експертизу одязі (штани, футболка) на момент дослідження продуктів пострілу не виявлено. На наданому на експертизу одязі (пошкодженні штани) є продукти пострілу. На наданих на експертизу марлевих тампонах зі змивами з лівої руки та з правої руки на момент дослідження продуктів пострілу не виявлено. На наданому на експертизу контрольному марлевому тампону на момент дослідження продуктів пострілу не виявлено.

Із врахуванням даних медичної документації (медичні картки стаціонарного хворого Красилівської ЦРЛ № 4781, Хмельницької ОЛ № 21510) експерт прийшов до наступного: у ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді рани правого стегна, яке могло виникнути від одноразової травматичної дії вогнепальної зброї (дробового заряду патрону мисливської рушниці), могло утворитись в строк та за обставин вказаних в ухвалі, за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я. При дослідженні пред`явленої 26 жовтня 2018 року медичної карти № 4781 стаціонарного хворого травматологічного відділення Красилівської ЦРЛ ОСОБА_8 зафіксовано: «Госпіталізація 19.09.2018 21-45 год. Черговий лікар. Скарги на біль та кровотечу з ділянки рани на пр. нозі. Зі слів близько години тому отримав вогнепальне поранення в пр. ногу. Хворий вдень вживав алкоголь». По вимозі хворого, його матері виписаний з покращенням для подальшого лікування по місцю проживання (м. Хмельницький). Діагноз заключний клінічний: Вогнепальне поранення. Рана правого стегна. За записами пред`явленої 23 жовтня 2018 року медичної картки № 21510 Хмельницької обласної лікарні опікового відділення стаціонарного хворого ОСОБА_8 зафіксована госпіталізація 22 вересня 2018 року о 17-09 год., проведення операцій. Хворий з покращенням виписаний з стаціонару для продовження лікування за місцем проживання. Діагноз заключний клінічний: Вогнепальне поранення правого стегна. Гранулююча рана з дефектом шкіри та некрозами (висновок експерта № 100 від 28 жовтня 2018 року).

За змістом висновку експерта від 25 жовтня 2018 року за № 3.1/3.2-0180:18 з фотоілюстраціями надана на експертизу одна гільза є складовою частиною боєприпасів до гладкоствольної мисливської вогнепальної зброї, а саме, стріляною гільзою мисливського патрона 12-го калібру, виробництва НВФ «ТАХО», Україна. Надана на експертизу гільза, стріляна з верхнього ствола наданої на експертизу мисливської рушниці «ТОЗ-34ЕР`серії У№ НОМЕР_4 , 12 го калібру.

Ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18 по матеріалах досудового розслідування, внесеного 20.09.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про надання дозволу на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а саме, щодо виявленого та вилученого куща рослини ззовні схожої на рослину коноплі.

Під час слідчого експерименту від 26 листопада 2018 року із фотоілюстраціями потерпілий ОСОБА_8 в присутності двох понятих та з участю захисника детально показав і розповів

його місце розташування, а також ОСОБА_12 та ОСОБА_10 під час розмови на подвір`ї останнього; показав шлях руху разом з ОСОБА_12 з подвір`я ОСОБА_10 після розмови; показав, як він та ОСОБА_12 , вийшовши з господарства ОСОБА_10 , закривали хвіртку воріт; вказав місце розташування його та ОСОБА_12 , коли ОСОБА_10 вийшов із свого господарства з рушницею в руках та в момент пострілу; показав напрямок, в якому він з ОСОБА_12 рухались після пострілу. Під час слідчої дії замірялась відстань від місця розташування ОСОБА_8 до місця розташування ОСОБА_10 в момент пострілу, що становила 6 метрів. Від учасників доповнень, зауважень та клопотань не надходило.

Під час слідчого експерименту від 26 листопада 2018 року із фотоілюстраціями обвинувачений ОСОБА_10 в присутності двох понятих детально розповів та показав місце, де він знаходився, коли побачив на своєму подвір`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ; показав, як ОСОБА_8 наніс йому удар кулаком правої руки в праве плече; показав, як він впав від поштовху ОСОБА_8 ; показав місцезнаходження ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , з якого вони бачили, як він заходив до будинку; показав місце в будинку, де він взяв мисливську рушницю; показав місце біля воріт, куди відійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , після того, як побачили в нього в руках рушницю; показав, в якому положенні знаходився він та місця розташування ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в момент здійснення пострілу. Доповнень, зауважень, клопотань від учасників не поступало.

20 вересня 2018 року за заявою ОСОБА_8 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000450 за ч. 4 ст. 296 КК України.

Постановою слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 28 листопада 2018 року перекваліфіковано злочин в кримінальному провадженні № 0000450 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України, про що внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Показання потерпілого про те, що він з ОСОБА_12 не перебували в стані алкогольного сп`яніння, про те, що не вчиняли відносно ОСОБА_10 активного, тривалого фізичного та психологічного насильства, хуліганських дій, а саме про: відсутність конфлікту з ОСОБА_10 19 вересня 2018 року, про те, що останнього ні він, ні ОСОБА_12 не шарпали за одяг, не штовхали, не погрожували, не ображали як в лісі, так і на подвір`ї, та про безпричинність здійснення обвинуваченим пострілу, суд оцінює критично, визнає їх безпідставними та недостовірними, зумовленими наміром приховати свою протиправну поведінку, оскільки вони непослідовні, нелогічні, спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, дослідженими письмовими доказами (зокрема, запис в медичній документації про вживання потерпілим алкоголю, даними протоколів слідчих експериментів), не відповідають обставинам, що передували заподіянню потерпілому тілесного ушкодження.

За цих же мотивів судом не приймаються як докази показання свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні та розцінюються судом, як бажання приховати протиправну поведінку як свою, так і ОСОБА_8 , оскільки вони знаходяться в дружніх відносинах.

Твердження потерпілого ОСОБА_8 про вчинення ОСОБА_10 пострілу з метою заподіяння йому смерті в наданих суду доказах підтвердження не знайшла, оскільки ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового слідства не встановлено, що спричиняючи тілесне ушкодження, шляхом здійснення пострілу з рушниці, ОСОБА_10 мав прямий умисел на його вбивство.

При кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я особи питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

У разі заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за відсутності умислу на вбивство або заподіяння більш тяжкої шкоди здоров`ю дії винного слід кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

З досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що згідно протоколу

прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 вересня 2018 року слідує, що ОСОБА_8 заявив про заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а не про намір останнього вчинити вбивство; обвинувачений ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_8 попередньо були в нормальних відносинах, конфлікт виник на побутовому ґрунті, а у випадку наявності умислу на вбивство за обставин події у обвинуваченого була можливість та час вбити потерпілого, подія відбулась на відкритому місці на вулиці села в присутності свідка ОСОБА_12 . На досудовому розслідуванні дії обвинуваченого спочатку кваліфікувались за ч. 4 ст. 296 КК України, а потім за ч. 1 ст. 122 КК України, що не оскаржувалось потерпілим.

Таким чином, прийнявши до уваги наведені обставини справи, причини виникнення конфлікту, його розвиток, активна, тривала, протиправна, провокаційна поведінка потерпілого, а в подальшому із участю свідка ОСОБА_12 , неодноразове прохання обвинуваченого припинити протиправні дії, неодноразове попередження про можливе застосування зброї, здійснення пострілу спонтанно, не цілячись в потерпілого, постійні показання про небажання заподіяти смерть потерпілому, наявність реальної можливості у обвинуваченого для доведення до кінця свого наміру його вбити, якби такий у нього був, суд дійшов переконання про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство.

Доводи захисту про те, що дії ОСОБА_10 підпадають під кваліфікацію ст. 36 КК Україниі є необхідною обороною також критично оцінюються судом, як такі, що суперечать сукупності досліджених судом вищевказаних доказів, які узгоджуються між собою, зокрема, вирвавшись від ОСОБА_8 та ОСОБА_12 обвинувачений втік з подвір`я у будинок, де міг би залишитися, закрити двері на замок, викликати поліцію, покликати на допомогу, натомість, він спорядив рушницю набоями і повернувся до них з метою налякати їх, шляхом демонстрації зброї, у випадку необхідності вистрелити вверх, щоб вони залишили його господарство і припинили хуліганські дії.
З показань самого обвинуваченого та свідків судом встановлено, що в період часу з 16 год. до 20 год. 19 вересня 2018 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_19 періодично виникали конфліктні ситуації, спочатку в лісі, потім на подвір`ї обвинуваченого, під час останньої обвинувачений взяв мисливську рушницю, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_12 зразу вибігли з його подвір`я на вулицю. Він думав, що закриє хвіртку і вони, побачивши рушницю в руках, злякаються і підуть додому. Коли йшов закривати хвіртку, то бачив, що вони там ще є. Отже, йдучи з рушницею закривати хвіртку та бачачи поблизу воріт агресивно налаштованих ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , він міг та повинен був передбачити можливість продовження конфлікту, бійки і того, що він чи інші особи можуть постраждати.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що виразились у тому, що 18 вересня 2018 року, в с. Берегелі Красилівського району, ОСОБА_8 під час розмови з ОСОБА_12 дізнався від останнього про те, що ОСОБА_10 поширює у селі чутки стосовно того, що нібито він викрав з господарства ОСОБА_10 рослини коноплі.

19 вересня 2018 року, близько 20-00 год., ОСОБА_8 , маючи намір розібратися з ОСОБА_10 та з`ясувати, чому той поширює стосовно нього неправдиві чутки, спільно з ОСОБА_12 гужовою повозкою, запряженою конем, приїхали до домогосподарства ОСОБА_10 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , та зайшли на

подвір`я, де їх зустрів ОСОБА_10 . Там ОСОБА_8 розпочав сварку з ОСОБА_10 щодо розповсюдження останнім стосовно нього неправдивих чуток.

ОСОБА_10 , маючи намір прогнати ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з території свого домогосподарства, зайшов у будинок, де взяв власну мисливську рушницю, зареєстровану в законному порядку, «Т03-34ЕР» серії НОМЕР_1 , яку зарядив мисливськими набоями, та вийшов із нею з будинку. Побачивши ОСОБА_10 із рушницею у руках, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вийшли з території його домогосподарства.

Надалі, 19 вересня 2018 року, близько 20-10 год., ОСОБА_10 , маючи намір спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_8 , прослідував за ним та ОСОБА_12 , і, вийшовши через хвіртку на узбіччя проїзної частини дороги, перебуваючи біля території свого домогосподарства, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , з неприязні до останнього, здійснив прицільний постріл з мисливської рушниці «Т03-34ЕР» серії НОМЕР_1 в область ніг ОСОБА_8 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді рани правого стегна, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Так, обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 122 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільнонебезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненного діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Так, умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження (ст. 122 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.
Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (стаття 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого статтею 122 КК України, за умови, якщо були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Розмежування умисного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень (частина перша статті 122 КК України) і необережного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень (стаття 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути віднесені до середньої тяжкості, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.
З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_10 з ч. 1 ст. 122 КК України на ст. 128 КК України, як необережне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.
При призначенні покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визнання вини, щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину визнаються судом обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_19 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_19 судом не встановлено.

Як особа обвинувачений ОСОБА_10 вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності притягувався за вчинення злочину проти власності, наразі вважається несудимий, на обліках у

лікарів нарколога та психіатра не перебуває, являється людиною похилого віку, пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, просив вибачення у потерпілого, провідував потерпілого в лікарні, зобов`язувався відшкодувати витрати на лікування та моральну шкоду у визначених судом розмірах, вчинення злочину відбулось внаслідок тривалих, активних, провокаційних, протиправних дій потерпілого, який схильний до девіантної поведінки, оскільки був раніше судимий за ч. 2 ст. 186 КК України, згідно записів медичних документів в день вчинення злочину вживав алкоголь.

За змістом досудової доповіді вбачається, що обвинувачений не працює, є інвалідом ІІІ групи, потреби в додаткових коштах не має, утримує домашнє господарство, займається бджільництвом. На обліках в лікарів психіатра, нарколога не перебуває. Наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів не вживає. Алкогольними напоями не зловживає. Кримінальні зв`язки або зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою не підтримує. Має стабільні соціальні зв`язки з рідними та близькими. До Красилівської міської ради заяв та скарг на ОСОБА_10 не надходило.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення вважає, що його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих людей). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

З урахуванням викладеного, приймаючі до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, те що він вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності проти здоров`я особи, приймаючи до уваги думку потерпілого, який вважає необхідним призначити обвинуваченому реальне покарання, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_10 слід призначити покарання в межах санкції ст. 128 КК України. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
При цьому, санкцією ст. 128 КК України передбачено покарання у вигляді громадських робіт, або виправних робіт, або обмеження волі, які відповідно до ст.ст. 56, 57, 61 КК України не можуть бути застосовані до осіб, які досягли пенсійного віку.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Таким чином, оскільки ОСОБА_10 є особою, яка досягла пенсійного віку, а також, що підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не вбачається, жодне з покарань передбачених санкцією ст. 128 КК України до нього не може бути застосовано, ОСОБА_10 підлягає звільненню від покарання.
Цивільний позов потерпілого про відшкодування майнової шкоди в розмірі 18525,46 грн. та моральної шкоди в розмірі 60000 грн. задовольнити частково.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана

майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до висновку експерта № 100 від 28 жовтня 2018 року за даними медичної документації (медичні картки стаціонарного хворого Красилівської ЦРЛ № 4781 та Хмельницької ОЛ № 21510) ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні в Красилівській ЦРЛ з 19 вересня 2018 року по 20 вересня 2018 року з діагнозом: «Вогнепальне поранення. Рана правого стегна», а в Хмельницькій обласній лікарні з 22 вересня 2018 року по 15 жовтня 2018 року, в цей період проводилось дві операції, виписаний для продовження лікування за місцем проживання з діагнозом: «Вогнепальне поранення правого стегна. Гранулююча рана з дефектом шкіри та некрозами». Аналогічна інформація зазначена в листах комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради за № 01-08/2280 від 24.12.2019 року та за № 08-08/40 від 10.01.2020, в останньому із описом медикаментів, які використовувались для лікування за власні кошти. В судовому засіданні головний лікар Красилівської ЦРЛ, допитаний як свідок, вказав, що лікування в даному медичному закладі проводилось лише за кошт лікарні і підтвердив необхідність щоденної обробки та перев`язки рани до повного загоєння.

Згідно пред`явлених фіскальних чеків про придбання медикаментів для лікування вогнепального поранення, суд з врахуванням медичних призначень, періоду лікування, читабельності чеків визнав доведеними із заявлених 11327,66 грн. витрат на лікування 9278,07 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Потерпілий проходив курс лікування з 20 вересня 2018 року 16 листопада 2018 року (58 днів), а отже з врахуванням характеру поранення, був позбавлений можливості працевлаштуватися, отримувати заробіток.

Частинами 1, 2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
За змістом абз. 3 ч. 3 ст. 1197 ЦК України якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.
Станом на 19 вересня 2018 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3723 грн. на місяць.

(3723 грн. : 30 днів) х 58 днів = 7197,80 грн. втраченого заробітку (доходу), які підлягають стягненню з обвинуваченого.

З врахуванням вищевказаного, з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 підлягає стягненню завдана майнова шкода у вигляді витрат на лікування в розмірі 9278,07 грн. та 7197,80 грн. втраченого заробітку (доходу), а всього 16475,87 грн.

За положеннями частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх

реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди, суд врахував те, що обвинувачений заподіяв ушкодження здоров`я потерпілому з необережності, в результаті протиправної поведінки останнього, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим потерпілий тривалий час перебував на лікуванні, переніс дві операції, що змусило його змінити свій звичайний уклад життя, зазнав душевних страждань, йому довелось докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, на думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди відповідає 25000 грн.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) в сумі 3146 грн. у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішенню згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та звільнити від покарання у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

З набранням вироком законної сили скасувати арешт на майно, яке зазначене в ухвалі слідчого судді Красилівськогорайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 16475,87 грн. майнової шкоди, 25000 грн. моральної шкоди, а всього 41475,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 3146 грн.

Речові докази: рушницю ТОЗ:34 ЕР № У9128573, штани коричневого кольору та футболку сірого кольору повернути власнику ОСОБА_10 ; штани зеленого кольору повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: