КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

20 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року,

за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та засудженого ОСОБА_7 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року задоволено клопотання та звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2015, з не відбутою частиною покарання 05 місяців 11 днів.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_7 відбув частини строку покарання та довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги заперечення прокурора на те, що в засудженого є стягнення, оскільки зазначені стягнення погашені в передбаченому законом порядку, а не працював ОСОБА_7 тому, що є інвалідом ІІІ групи з обмеженням по видам робіт.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду від 31.03.2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.

Як зазначає апелянт, висновок суду про доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці того, що він став на шлях виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 2 стягнення за порушення режиму відбування покарання, що не свідчить про його стабільну право слухняну поведінку під час відбування покарання.

Крім того, як вказує апелянт, в установі, засуджений ОСОБА_7 до суспільно-корисної праці не залучався. Що ж стосується пояснень засудженого про те, що він має третю групу інвалідності, тому й не працював, то, як звертає увагу апелянт, засуджений не повністю звільнений від роботи у зв`язку з наявністю інвалідності, а лише від певного виду робіт, а саме: від роботи з рухомим транспортом та на висоті.

З урахуванням викладеного, як вважає апелянт, наявність двох заохочень та двох стягнень за порушення режиму відбування покарання свідчить про нестабільну право слухняну поведінку засудженого, а не залучення до суспільно-корисної праці упродовж усього періоду відбування покарання засудженого, який вчинив особливо небезпечний насильницький злочин, у своїй сукупності не свідчить про доведеність засудженим свого виправлення та можливість його умовно-дострокового звільнення.

Зокрема, як звертає увагу апелянт, у разі звільнення засудженого умовно-достроково, даний факт не справлятиме виховного і запобіжного впливу, як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Таким чином, на думку прокурора, висновок суду про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та можливість його умовно-дострокового звільнення, не відповідає фактичним обставинам справи, а тому ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 31.03.2020 року підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нової ухвали.

В письмових запереченнях на подану апеляційну скаргу, захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_7 виправився та відбув частини строку покарання, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення засудженого та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 та його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2015 року, з огляду на таке.

Як прямо передбачено ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У разі засудження за вчинення тяжкого злочину, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, те, що, згідно вироку Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2015 року, ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України, тобто за умисний злочин, який є особливо тяжким злочином, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 3 (три) місяці; той факт, що на час звернення до суду з клопотанням ОСОБА_7 відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, а також обставини, наведені в оскаржуваній ухвалі, які, на думку суду, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, довів своє виправлення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та відповідає встановленим під розгляду клопотання даним про особу засудженого, які свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У зв`язку з цим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що висновок суду щодо виправлення засудженого не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, та 2 стягнення за порушення режиму відбування покарання, що не свідчить про його стабільну право слухняну поведінку під час відбування покарання, відповідно до вимог закону, в тому числі ст. 81 КК України, самі по собі не є перешкодою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи прокурора про те, що засуджений не залучався до суспільно-корисної праці упродовж усього періоду відбування покарання, також не можуть бути визнані достатньо обґрунтованими та служити підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки, як обґрунтовано зазначено в ухвалі суду першої інстанції, ОСОБА_7 не працював, оскільки є інвалідом ІІІ групи з обмеженням по видам робіт, що підтверджується відповідною довідкою.

При цьому інвалідність ОСОБА_7 була встановлена у листопаді 2016 року під час відбування ним покарання.

Ці та інші, наявні у матеріалах судового провадження, дані, які характеризують особу засудженого та його ставлення до праці, з урахуванням позиції представника установи відбування покарання, дозволяли суду першої інстанції зробити висновок про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, а тому, у відповідності до вимог, передбачених ст. 81 КК України, до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 рокущодо ОСОБА_7 без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2020 року, відповідно до якої суд задовольнив клопотання засудженого та звільнив умовно-достроково ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2015 року, з не відбутою частиною покарання 05 місяців 11 днів, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/2029/2020

Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1