ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/12778/18 (пр. № 1-кп/201/691/2020), відомості про яке 19 листопада 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002892, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоолександрівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, незаміжньої, раніше не судимої відповідно до ст. 89 КК України, працюючою різноробочою в ТОВ «Тандем», обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 17 листопада 2018 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, побачила на стільці у кімнаті будинку чоловічу куртку, у внутрішньому кармані якої лежали грошові кошти в розмірі 300 грн, що належать потерпілому ОСОБА_5 , які визначила як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, своєю правою рукою взяла грошові кошти в розмірі 300 гривень із внутрішньої кишені куртки та поклала їх у свою передню праву кишеню брюк, одягнутих на ній, після чого із викраденим майном ОСОБА_4 місце вчинення злочину покинула, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 , матеріальні збитки на загальну суму 300 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася відповідно до ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують її покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останньої від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка вину визнала у повному обсязі і щиро розкаялася у скоєному, раніше не судима відповідно до ст. 89 КК України, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченої і відсутності таких, що її обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1