Ухвала
Іменем України
02 березня 2020 року

м. Київ
справа № 755/26112/14

провадження № 51-1096 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня

2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про витребування з Київської місцевої прокуратури № 4 копій документів та письмового пояснення у кримінальному провадженні № 0000228 від 05 грудня

2017 року.
Не погодившись із вказаною вище ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Київський апеляційний суд своєю ухвалою від 06 лютого

2020 року ухвалу слідчого судді залишив без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та скасування судових рішень з підстав порушення норм кримінального процесуального закону та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час ухвалення цих рішень. В обґрунтування скарги посилається на наявність виключної правової проблеми, яка полягає

у суперечливій судовій практиці, а саме: є судові рішення де слідчі судді застосовують положення ч. 3 ст. 93 КПК без будь-яких посилань на повноваження слідчого судді згідно зі статтями 303-307 КПК, а інші посилаються тільки на норми цих статей кримінального процесуального закону, відмовляючи у відкритті провадження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень,

суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року переглядалась

у порядку апеляційної процедури та ухвалою Київського апеляційного суду

від 06 лютого 2020 року залишена без змін.

Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
Що стосується клопотання ОСОБА_4 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, то колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець визначив підстави і порядок передачі кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду у статтях 434-1, 434-2 КПК, тобто відніс до стадії касаційного розгляду.
У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 434-1 КПК України суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. Сам зміст підстав і встановлений ст. 434-2 КПК порядок передбачають, що питання передачі має розглядатися у судовому засіданні, обговорюватися у нарадчій кімнаті, вирішуватися шляхом постановлення мотивованої ухвали.

Вчинення вказаних процесуальних дій і прийняття рішення про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду на стадії розгляду у порядку ст. 428 КПК питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження не передбачено.
За таких обставин у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про передачу справи

на розгляд Великої Палати Верховного Суду також необхідно відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва

від 09 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого

2020 року.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3