Справа № 243/1634/18
Провадження № 1-кс/243/221/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів в залі суду № 17 м. Слов`янська скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Свою скаргу заявник ОСОБА_3 обґрунтував тим, що слідчий ОСОБА_4 внаслідок неналежним чином проведеного досудового слідства при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження не з`ясував протиріччя у показах свідків, взяв до уваги лише покази зацікавлених осіб, взагалі не усунув встановлені попередніми судами недоліки.
У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_4 від 13 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі, просив поновити йому процесуальний строк у зверненні до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та просив скаргу задовольнити, оскільки слідчим ОСОБА_5 досудове розслідування було проведено з порушеннями норм чинного КПК України, а його самого взагалі не було допитано в рамках цієї справи та не було визнано потерпілим незважаючи на рішення судів.
Прокурор ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та дату судового розгляду, надала до суду заяву про розгляд

скарги ОСОБА_3 без її участі, долучила копії документів з кримінального провадження, в задоволенні вимог скарги ОСОБА_3 просила відмовити. (а.с. 41-61).
Згідно ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , дослідивши наявні та додані в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 р. №19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Так слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що підставами оскарження заявником постанови слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, які він зазначив у своїй скарзі є те, що слідчий ОСОБА_4 внаслідок неналежним чином проведеного досудового слідства по кримінальному провадженню № 0001844 від 13.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, не з`ясував протиріччя у показах свідків, взяв до уваги лише покази зацікавлених осіб, а також не усунув недоліки досудового розслідування, які були встановлені попередніми судами.
Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Дослідивши надані у судове засідання матеріали кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року, слідчий суддя вказує, що із матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 07.03.2019 р. скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про часткову відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій від 01 лютого 2019 року задоволено частково, постанову від 01.02.2019 р. скасовано. (а.с. 13-14).

Постановою слідчого від 19.03.2019 р. у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено, оскільки він є заявником та не має права заявляти клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій. Зазначена постанова також містить посилання на постанову

слідчого від 05.12.2017 р., якою ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні. (а.с. 45,46).

Ухвалою слідчого судді від 10.07.2019 року скаргу ОСОБА_3 було задоволено, поновлено процесуальний строк у зверненні до слідчого судді та скасовано постанову слідчого від 19.03.2019 року, якою було відмовлено у визнанні його потерпілим.

Із змісту вказаної вище ухвали слідчого судді вбачається, що слідчий суддя в своєму рішенні від 10.07.2019 року прийшов до переконання про наявність у ОСОБА_3 статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0001844 від 13.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Під час судового засідання було достовірно встановлено, та підтверджено заявником що слідчий не визнає його потерпілим, а матеріали кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року не містять постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Разом з тим, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 13.11.2019 року - допитати ОСОБА_3 в якості свідка не виявилося можливим, оскільки він відмовився давати будь-які покази, про що складено рапорт, а на неодноразові повістки про виклик до слідчого ОСОБА_3 не з`являється.

Слідчий суддя аналізуючи у сукупності вказані та встановлені вище обставини та обсяг виконаних та проведених слідчих дій в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, тобто зміст обставин, встановлених під час досудового розслідування, а також мотиви прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що допит потерпілого є слідчою дією у розумінні ст.223 КПК України, хід і результати проведення якої фіксуються у протоколі. Згідно положення ч.3 ст.224 КПК України перед допитом встановлюється особа, роз?яснюються її права, а також порядок проведення допиту, потерпілий попереджається про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань. Однак в порушення вимог чинного КПК України, протокол допиту ОСОБА_3 у матеріалах кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року відсутнійу зв`язку з чим у слідчого судді відсутні належні та обґрунтовані підстави стверджувати, що слідчим проводився допит ОСОБА_3 , під час якого ОСОБА_3 відмомився від дачі показань. Крім того суду не надано жодних належних доказів на підтвердження саме отримання заявником повісток про виклик до слідчого.

Тобто в даному випадку на думку слідчого судді, слідчий ОСОБА_4 здійснив обмежений та поверхневий підхід до аналізу та надання оцінки як фактичним обставинам у кримінальному провадженні так і в контексті виконання ухвал слідчих суддів Слов`янського міськрайонного суду від 10.07.2019 року та від 03.05.2019 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого вбачається, що положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.
Слідчий суддя зазначає, що сукупний аналіз дій слідчого ОСОБА_4 під час розслідування кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України свідчить про те, що він не використав всі існуючи в нього процесуальні можливості щодо збирання та дослідження доказів, проігнорував рішення слідчих суддів, а також не вчинив передбачених кримінальним процесуальним законом дій щодо визначення статусу ОСОБА_3 , та не здійснив його допит в рамках даного кримінального провадження, тобто не провів всі необхідні слідчі (розшукові) дії для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана ОСОБА_3 постанова про закриття кримінального провадження винесена без проведення необхідного обсягу слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а підстави закриття кримінального провадження є такими, що не відповідають нормам чинного кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Слідчий суддя визнає обгрунтованими підстави пропуску заявником строку звернення до слідчого судді з даною скаргою, що підтверджуєтьсям копією закордонного паспорту ОСОБА_3 з відмітками прикордонної служби. (а.с. 37-40).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307,376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 процесуальний строк у зверненні до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області ОСОБА_4 від 13 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001844 від 13.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України скасувати.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1