Провадження № 1-кп/734/25/20 Справа № 734/1022/19
В И Р О К

іменем України

30 січня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 05.01.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець, Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 , близько 15 год. 12 хв. 05.01.2019, керуючи автомобілем "VOLVO S80", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в напрямку м. Київ. Проїжджаючи неподалік будинку № 2 по вул. Слов`янська в с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області в напрямку м. Київ, ОСОБА_9 , порушуючи вимоги правил дорожнього руху України,проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості для руху, не впорався з керуванням автомобілем, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху де здійснив зіткнення з автомобілем "HYUNDAI TUCSON", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався на зустріч йому, в лівій смузі для руху, в напрямку м. Чернігів.

Відповідно до висновку експерта № 21 (по медичним документам) від 06.03.2019 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля "HYUNDAI TUCSON", реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому діафіза лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритого перелому тіла клубової кістки зліва з переломом вертлюгової западини з ліва, забійної рани правої гомілки, які відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до висновку експерта №22 (по медичним документам) від 06.03.2019 року пасажир автомобіля "HYUNDAI TUCSON", реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми вогнища геморагічного забоїв правої потиличної долі. Субдуральні /під твердою мозковою оболонкою/ геморагічне нашарування під лівої тім`яною долею. Субдуральні гідроми під обома лобними долями. Множинні переломи кісток обличчя: травматичний перелом лівого вилицевого комплексу назостлютдального дна лівої орбіти зі зміщенням. Забійна рана на обличчі, садна та забій м`яких тканин обличчя. Субкон`юктивальний крововилив лівого ока. Гематома верхньої повіки лівого ока. Травматичний вивих голівки лівої стегнової кістки. Перелом заднього краю лівої кульшової западини зі зміщенням уламків. Розрив лобкового симфізу. Дані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до висновку експерта № 23 (по медичним документам) від 06.03.2019 року пасажир автомобіля "HYUNDAI TUCSON", реєстраційний номер НОМЕР_2 малолітній ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки без зміщення уламків. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої м`яких тканин голови, садна на голові. Дані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 , порушив вимоги п.п. 2.3 (б) (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу).

Порушення ним вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, стали причиною та умовою виникнення ДТП, та знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та показав, що посвідчення водія отримав у 2004 році. 05.01.2019 року він на автомобілі марки «Вольво» їхав від батьків, які проживають у м.Кролевець Сумській області, в бік м.Києва. Дорога була не чищена від снігу. Лише ліва смуга мала дві колії від коліс автомобілів, які були вкриті льодом. Температура повір`я була мінусова, йшов сніг. Крім нього у автомобілі були його дружина та двоє дітей. Дружина знаходилася на задньому сидінні разом з меншою дитиною, якій 5 місяців, а на передньому сидінні у дитячому кріслі перебувала старша дитина. Близько 15 години в`їхав до с.Кіпті. Рухався у лівій полосі, зі швидкістю 60-70 кілометрів на годину. Вважає, що вибрана ним швидкість дозволяла зупинити автомобіль у разі виникнення небезпеки. Раптом автомобіль занесло у правий бік. Він намагався його вирівняти, не застосовуючи гальмування. В цей час автомобіль різко почало заносити ліворуч, після чого він вдарився задньою частиною в кучугуру снігу, яка була на розподіляючій смузі. Ширина цієї кучугури складала близько одного метра, а висота близько сорока сантиметрів. Як саме відбулося зіткнення з іншим автомобілем він не бачив та свідомість не втрачав. Після удару автомобіль зупинився. Від зіткнення менша дитина разом з дружиною через заднє вікно випали з салону, а старша дитина залишилася в автомобілі. Бачив, що пасажири іншого автомобіля травмовані, хлопчик плакав, а водія затиснуло у салоні. Його дружину, дитину та інших постраждалих, попутним автомобілем було доставлено до лікарні. До приїзду слідчого автомобілі та інші речі не переміщувалися. Колесо, яке відокремилося від його автомобіля, знаходилось на правій смузі руху у напрямку м. Чернігова, де і відбулося зіткнення. Під час проведення огляду місця ДТП перебував біля свого автомобіля. Чи підписував якісь документи не пам`ятає. Підписи на протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди йому не належать. Після дорожньо-транспортної пригоди матеріальної допомоги потерпілим не надавав, оскільки не мав можливості. Правил дорожнього руху не порушував. Вважає, що те, що сталося лише збігом обставин. Причиною ДТП є пошкодження колеса. Крім цього були складні погодні умови, а дорожня служба погано виконувала свою роботу. Після ДТП втратив роботу, тому не мав можливості розрахуватися з потерпілими. Цивільні позови, пред`явлені до нього потерпілими, не визнав.

Разом з тим, такі твердження обвинуваченого ОСОБА_9 спростовуються матеріалами справи, а його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується доказами, дослідженими та перевіреними судом, яким надана належна юридична оцінка, зокрема:

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 5 січня 2019 року, близько 14 години на власному автомобілі виїхав з міста Києва додому в Новгород-Сіверський район. Разом з ним у автомобілі були його син, який знаходився на передньому пасажирському сидінні та донька з онуком, які були на задньому сидінні. Їхав зі швидкістю біля 100 кілометрів на годину. В`їжджаючи до с.Кіпті знизив швидкість. Дорога було суха, але у селі вітер надував сніг на проїжджу частину. Смуга, у якій він рухався була вільна. Раптом побачив, як у його бік зліва летить сніг і в цей час відбувся удар. Він втратив свідомість, а коли отямився, виявив, що автомобіля стоїть на узбіччі. Зіткнення відбулося передньої лівої частини його автомобіля з передньою правою частиною іншого автомобіля. Дочка стогнала від болю, а онук плакав. Хотів дотягнутися, щоб допомогти, але виявився заблокованим. Водії проїжджаючих автомобілів почали зупинятися, допомогли їм вийти та дістатися лікарні. В наслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, лікування проходить по теперішній час та потребує наступних операцій. Обвинувачений пробачення не просив і ні разу з ним не зустрічався. На даний час на лікування витрачено близько 62 тис. гривень. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 підтримав у повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що дорожньо-транспортна пригода відбулася 05.01.2019 року у обідній час, але її обставин не пам`ятає. Їхали з м. Києва. Погода того дня була гарна, без опадів. Вона знаходилася на задньому сидінні автомобіля. Отямилася у м.Києві у лікарні. У результаті ДТП отримала тілесні ушкодження. Перенесла складні операції на обличчі та лівому оці. Залишилася інвалідом ІІІ групи. На даний час постійні головні болі, провали у пам`яті, дуже болить ліва нога, тому вимушена регулярно приймати ліки. Вибачень та допомоги від обвинуваченого не дочекалися. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 підтримала у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що 05.01.2019 року близько 12-ї години, він, разом з батьком, сином та сестрою виїхали із м.Києва в напрямку м.Чернігова. Батько був за кермом, він на передньому пасажирському сидінні, син та сестра на задньому сидінні. Температура повітря була мінусова, починалися опади у вигляді снігу, але дорожнє покриття було чисте. Швидкість автомобіля 80-90 кілометрів на годину. Наближаючись до с.Кіпті батько скинув швидкість та почав перелаштовуватися у праву крайню смугу. Раптом біля знаку населеного пункту Кіпті із зустрічної смуги на великій швидкості автомобіль Вольво переїхав роздільну смугу і виїхав їм на зустріч, де відбулося зіткнення з лівою передньою частиною їх автомобіля. Після удару їх автомобіль відкинуло на узбіччя, а автомобіль Волво залишився на проїжджій частині. На даному автомобілі було відсутнє переднє праве колесо. Воно знаходилося на проїжджій частині. Батька, сина, сестру та сім`ю ОСОБА_12 на попутних автомобілях було доставлено до лікарні. Його малолітній син у результаті пригоди отримав тілесні ушкодження та проходив лікування у лікарні «Охматдит». Дані, які занесені до схеми ДТП відповідають тим, що були на місці пригоди. Звертався до страхової компанії із заявою про відшкодування завданої шкоди, але відповідь до даного часу не отримав. Свій цивільний позов та позов свого малолітнього сина ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_13 підтримав у повному обсязі.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що є слідчим СВ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області. 05.01.2019 року у складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце дорожньо-транспортної пригоди. Під час огляду були залучені випадкові поняті з проїжджаючих автомобілів. На місці водій ОСОБА_12 пояснював, що пригода сталася через проблеми з колесом його автомобіля. Дані, які були виявлені під час огляду були відображені у протоколі огляду ДТП та схемі до нього, після чого поняті та ОСОБА_9 поставили у них свої підписи. А отже, підписи у даному протоколі належать тим учасникам, які у ньому зазначені, у тому числі і Сердюку. Відсутність на останньому аркуші протоколу прізвища ОСОБА_12 є незначним порушенням. Місце ДТП фотографував на власний телефон та знімки долучив до протоколу огляду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що в зимню пору поточного року у вечірній час їхав на автомобілі по автодорозі Київ-Чернігів та був зупинений правниками поліції, які попросили бути присутнім у якості понятого під час проведення огляду місця події. Оскільки вже було темно, він присвічував ліхтариком працівникам поліції та ще одному понятому, які робили заміри рулеткою про розташування автомобілів та колеса на автодорозі. Результати огляду працівниками поліції було задокументовано та складено протокол, який він підписав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що взимку він їхав на автомобілі з м.Києва у бік м.Чернігова. Це була темна пора доби, траса перебувала у гарному стані, що давало можливість їхати по обом смугам руху. Його зупинили працівники поліції та запросили бути присутнім у якості свідка під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, де були розбиті два автомобіля. Під час огляду, він, разом з працівником поліції робив заміри за допомогою рулетки про розташування автомобілів на дорозі, а інший понятий в цей час присвічував ліхтариком. Також на дорозі було колесо, яке відірвалося від одного з автомобілів. Отримані дані заносилися до протоколу та схеми. Заміри проводилися близько 10 хвилин. Оглянувши схему ДТП, яка була складена працівником поліції, підписав її. Також ним був підписаний і протокол огляду. Дані, які були занесені до протоколу дорожньо-транспортної пригоди та схеми, відповідають тим, що були встановлені на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_17 показала, що обвинувачений ОСОБА_9 є її чоловіком. 05 січня 2019 року разом з останнім на автомобілі під його керуванням їхали у бік м.Києва. Дорога була слизька, швидкість близько 70 кілометрів на годину. Вона перебувала на задньому сидінні, де годувала дитину. Раптом автомобіль різко нахилило праворуч. Ігор намагався його вирівняти, але автомобіль розвернуло і задом викинуло на зустрічну смугу. Отямилася на асфальті разом з дитиною. Автомобіль, на якому вони рухалися, був у справному стані. Припускає, що причиною ДТП могла бути яма на дорозі або попадання каміння під колесо. У результаті аварії отримала травми через які не мала змоги пересуватися 2,5 місяці. Оскільки чоловік вимушений був звільнитися з роботи, щоб доглядати за дитиною, можливості розрахуватися з потерпілими не було.

Крім цього вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

-даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 січня 2019 року, схемою до нього та ілюстративною таблицею щодо ДТП, яка мала місце 05.01.2019 року в с.Кіпті, Козелецького району, Чернігівської області на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (т.1 а.с. 226-240);

-речовими доказами автомобілем марки Volvo S80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 та автомобілем марки Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_4 (т.1 а.с. 242-250);

- даними протоколу огляду автомобіля марки Volvo S80, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ілюстрованою таблицею до нього (т.2 а.с. 1-9);

- висновком експерта № 61 від 20.02.2019 року, відповідно до якого: 1. на момент проведення експертного огляду система рульового керування автомобіля Volvo S80, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у відмовному стані, через технічні несправності у вигляді: руйнації корпусу бачка гідропідсилювача рульового управління, руйнації підвіски переднього правого колеса. Виявлені під час проведення дослідження технічні несправності системи рульового керування досліджуваного транспортного засобу виникли під час події даної дорожньо-транспортної пригоди і мають аварійний, а не експлуатаційний характер. 2. На момент проведення експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля Volvo S80, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у відмовному стані, через технічні несправності у вигляді: руйнації трубопроводу, часткового відокремлення від гальмівного циліндру бачка живлення та витоку робочої рідини. Виявлені під час проведення дослідження технічні несправності робочої гальмівної системи досліджуваного транспортного засобу виникли під час події даної дорожньо-транспортної пригоди і мають аварійний, а не експлуатаційний характер. 3. Оскільки виявлені під час проведення дослідження системи рульового керування та робочої гальмівної системи технічні несправності виникли під час події дорожньо-транспортної пригоди, то рішення запитання про те: - «Якщо в автомобілі Volvo S80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є несправності системи рульового управління чи системи робочого гальма, то чи дозволяється експлуатація автомобіля з виявленими несправностями, чи міг виявити ці несправності водій до моменту ДТП», стосовно виявлених технічних несправностей системи рульового керування та робочої гальмівної системи позбавлено логічного сенсу і експертом не вирішувалось. 4. Виявлені механічні пошкодження шини переднього правого колеса автомобілю Volvo S80, реєстраційний номер НОМЕР_1 мають аварійний характер та виникли внаслідок контактування шини переднього правого колеса з перешкодою. Зазначені пошкодження в процесі нормальної експлуатації транспортного засобу виникнути не могли. У шині переднього правого колеса автомобілю Volvo S80, реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту контактування транспортного засобу з перешкодою механічних пошкоджень, що призвели до некерованого руху автомобіля не виявлено. (т.2 а.с.15-22);

- висновком експерта № 60 від 15.02.2019 року, відповідно до якого: 1. На момент проведення експертного огляду система рульового керування автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась у відмовному стані, через технічні несправності у вигляді: деформації та руйнації рульового колеса, деформації підвіски та просторового переміщення переднього лівого колеса. Виявлені під час проведення дослідження технічні несправності системи рульового керування досліджуваного транспортного засобу виникли під час події даної дорожньо - транспортної пригоди і мають аварійний, а не експлуатаційний характер. 2. На момент проведення експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась у відмовному стані, через технічні несправності у вигляді: блокування педалі приводу в дію робочої гальмівної системи деформованою педаллю «газу», відокремлення та переміщення від гальмівного циліндру бачка живлення та витоку робочої рідини з бачка. Виявлені під час проведення дослідження технічні несправності робочої гальм транспортного засобу виникли під час події даної дорожньо-транспортної пригоди і мають аварійний, а не експлуатаційний характер. (т.2 а.с. 25-30);

- висновком експерта № 62 від 27.02.2019 року, відповідно до якого: 1. Під час події дорожньо - транспортної пригоди первинний контакт відбувся правою боковою частиною автомобілю Вольво (права передня дверка, переднє праве крило), на відстані близько 306 см + 336 см від заднього габариту автомобілю Вольво, з переднім лівим габаритним кутом автомобілю Хюндай (лівий кут переднього бамперу, передня частина переднього лівого крила) (зображення 1.23-1.30 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта, зображення 8.). 2. Під час первинного контакту транспортних засобів кут між повздовжніми віссями автомобілю Вольво та автомобілю Хюндай дорівнював близько 24° ± 5° (зображення 1.23-1.30 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта, зображення 8.). 3. Під час події даної дорожньо-транспортної пригоди місце первинного контакту між автомобілем Вольво та автомобілем Хюндай розташоване на правій смузі руху автодороги в напрямку м. Чернігів в межах ділянки осипу від деталей кузова автомобілів, що позначена на схемі позначкою 3. Більш детально встановити місце первинного контакту між автомобілями Вольво та Хюндай експерт не має можливості за відсутності в представлених на дослідження матеріалах відповідних ознак по яким було б більш детально встановлено місце первинного контакту. (т.2 а.с. 33-41);

-висновком експерта № 21 (по медичним документам) від 06.03.2019 року, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мали місце тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому діафіза лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритого перелому тіла клубової кістки зліва з переломом вертлюгової западини зліва, забійної рани правої гомілки. Тілесні ушкодження спричинені внаслідок дії тупих предметів по механізму удару (ударів). Виявлені тілесні ушкодження виникли одночасно та могли бути спричиненими в строк та за обставин дорожньо - транспортної пригоди, що викладені в описовій частині ухвали, зокрема « 05 січня 2019 року в с. Кіпті Козелецького району , Чернігівської області неподалік будинку N° 2 по вул. Слов`янській на автодорозі Київ- Чернігів-Нові Яриловичі сталась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «VOLVO S80» р.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_9 який рухався в напрямку м. Києва і автомобілем «HYUNDAI TUCSON» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 який рухався в напрямку м. Чернігова.» Враховуючи те, що всі описані вище тілесні ушкодження зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Отже Відповідно до п. 2.1., 2.1.1, а, 2.1.2. 2.1.3 м/; «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної службу України» весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень, в сукупності, за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення відносяться до Тяжкого ступеню тілесних ушкоджень. (т.2 а.с. 59-62);

-висновком експерта № 22 (по медичним документам) від 06.03.2019 року, відповідно до якого у громадянки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 мали місце наступні тілесне ушкодження: Закрита черепно-мозкова травма - вогнища геморагічного забоїв правої потиличної долі. Субдуральні /під твердою мозковою оболонкою/ геморагічне нашарування під лівою тім`яною долею, Субдуральні гідроми під обома лобними долями. Множинні переломи кісток обличчя: Травматичний перелом лівого вилицевого комплексу назостлютдального дна лівої орбіти зі зміщенням. Забійна рана на обличчі, садна та забій м`яких тканин обличчя. Субкон`юктивальний крововилив лівого ока. Гематома верхньої повіки лівого ока. Травматичний вивих голівки лівої стегнової кістки. Перелом заднього краю лівої кульшової западини зі зміщенням уламків. Розрив лобкового симфізу. Тілесні ушкодження спричинені внаслідок дії тупих предметів по механізму удару (ударів). Виявлені тілесні ушкодження виникли одночасно та могли бути спричиненими в строк та за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що викладені в описовій частині ухвали, зокрема «05 січня 2019 року в с. Кіпті Козелецького району, Чернігівської області неподалік будинку № 2 по вул. Слов`янській на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі сталась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «VOLVO S80» р.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_9 який рухався в напрямку м. Києва і автомобілем «HYUNDAI TUCSON» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 який рухався в напрямку м. Чернігова.» Враховуючи те, що всі описані вище тілесні ушкодження зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди оцінка ступеня тяжкості цих ушкоджень проводиться в сукупності. Отже весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відповідно до п.2.2.1в, 2.2.2 та 4.6 « Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії Середнього ступеню тяжкості. (т.2 а.с. 63-67);

- висновком експерта №23 (по медичним документам) від 06.03.2019 року, відповідно до якого у громадянина малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мали місце наступні тілесне ушкодження: закритий перелом правої великогомілкової кістки без зміщення уламків. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; забої м`яких тканин голови, садна на голові. Тілесні ушкодження спричинені внаслідок дії тупих предметів по механізму удару (ударів). Виявлені тілесні ушкодження виникли одночасно та могли бути спричиненими в строк та за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що викладені в описовій частині ухвали, зокрема «05 січня 2019 року в с. Кіпті Козелецького району, Чернігівської області неподалік будинку № 2 по вул. Слов`янській на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі сталась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «VOLVO S80» р.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_9 який рухався в напрямку м. Києва і автомобілем «HYUNDAI TUCSON» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 який рухався в напрямку м. Чернігова.» Враховуючи те, що всі описані вище тілесні ушкодження зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди оцінка ступеня тяжкості цих ушкоджень проводиться в сукупності. Отже весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень в своєму клінічному перебігу за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відповідно до п.2.2.1в, 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії Середнього ступеню тяжкості. (т.2 а.с. 69-71).

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Суд ставиться критично до показів обвинуваченого про те, що у протоколі огляду дорожньо-транспортної пригоди від 05 січня 2019 року міститься не його підпис, оскільки вони не підтвердженні жодними належними і допустимими доказами. Крім цього ці покази спростовуються показами свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, показав, що водій ОСОБА_9 після складання протоколу огляду ДТП та схеми до нього особисто поставив підпис на них. Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_9 не робилося таких заяв під час досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Тому дані покази обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 просив суд визнати недопустимими доказами, посилаючись на порушення норм кримінально-процесуального законодавства, а саме:

-висновок судового експерта ОСОБА_18 №60 від 15.02.2019 року Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортних засобів;

-висновок судового експерта ОСОБА_18 №61 від 15.02.2019 року Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортних засобів;

-висновок судового експерта ОСОБА_18 №62 від 15.02.2019 року Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортних засобів;

-висновок судово-медичного експерта ОСОБА_19 № 21 про проведення судово-медичної експертизи відносно громадянина ОСОБА_5 ;

-висновок судово-медичного експерта ОСОБА_19 № 22 про проведення судово-медичної експертизи відносно громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-висновок судово-медичного експерта ОСОБА_19 № 23 про проведення судово-медичної експертизи відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Мотиви даного клопотання зводяться до того, що у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування слідчий не послався на вищевказані висновки. Потерпілі також у цивільних позовах не посилаються на будь-які судові інженерно-транспортні експертизи та на висновки судово-медичної експертизи. На пакеті експертної служби, у якому надійшов висновок експертизи №62 у графі «експерт» відсутнє прізвище судового експерта, відсутня дата пакування, на пакеті не зазначено номер ЄРДР та в графі дата дата відсутня. Тому незрозуміло, який висновок експерта направлявся слідчому, в рамках якого кримінального провадження та яким судовим експертом. Також у матеріалах справи відсутні пакети судового експерта, в яких повинні були направлятися вищезазначені експертизи. Тому стає незрозумілим, яким чином потрапили висновки експерта до слідчого. Слідчий також не посилався в обвинувальному акті на будь-які судові інженерно-транспортні експертизи та на висновки судово-медичної експертизи. Стороні захисту та обвинуваченому під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не було відкрито матеріалів висновків експертизи, отриманих під час досудового розслідування, що є порушенням права обвинуваченого на захист.

Також захисник просить визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події ДТП від 05 січня 2019 року, оскільки ОСОБА_9 не підписував даний протокол огляду ДТП.

Вирішуючи питання по даному клопотанню сторони захисту, суд приходить до наступного.

Відповідно до висновків, що викладені у Постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, Суд зазначив, що частина 1 статті 87 КПК передбачає, що «Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини». Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Висновок експерта може стати доказом в кримінальному провадженні тільки за умов що він: а) містить фактичні данні, тобто такі, що є беззаперечні та не викликають сумніву (проте будь-який висновок експерта можна та потрібно піддавати сумніву), б) отриманий з дотриманням встановленого порядку, в) має значення для кримінального провадження та належить до обставин, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК), а також він: не ґрунтується на доказах, які визнані судом недопустимими (ч. 5 ст. 101 КПК), отриманий з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод (ст. 87 КПК). При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень.

Відповідно до ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

При цьому жодної із вищезазначених у законі обставин для визнання експертних висновків, які зазначає захисник, як недопустимими доказами, в ході кримінального провадження не встановлено, порушень прав особи, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод також.

Доводи захисника про визнання висновків судових експертиз неналежними доказами з підстав не посилання на них слідчим у обвинувальному акті та реєстрі до нього не заслуговують на увагу. Обвинувальний акт містить всі обов`язкові відомості, передбачені ст.291 КПК України, ухвалою про призначення кримінального провадження до судового розгляду від 08 квітня 2019 року визнаний таким, що складений у відповідності до вимог КПК. Відсутність посилання слідчим у обвинувальному акті та у реєстрі до нього на експертні висновки, не дають підстав суду для визнання експертних висновків неналежним доказом.

Не відкриття матеріалів стороною обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України, після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими доказами. Однак доводи захисника про те, що йому та обвинуваченому не було відкрито матеріали висновків експертиз, отриманих під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи та повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 20.03.2019 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 були ознайомлені з матеріалами досудового розслідування у двох томах у повному обсязі, про що засвідчили письмово.

Оскільки захисником переконливих та обґрунтованих підстав щодо визнання висновків судового експерта ОСОБА_18 №60 від 15.02.2019 року, № 61 від 20.02.2019 року, № 62 від 27.02.2019 року та висновків судово-медичного експерта Михальчук № 21, 22, 23 від 06.03.2019 року доказів не наведено, тому суд вважає безпідставним клопотання захисника про визнання вищевказаних висновків експертів недопустимими.

Клопотання захисника про визнання очевидно недопустимим доказом протокол огляду місця події ДТП від 05 січня 2019 року, оскільки ОСОБА_9 його не підписував, задоволенню не підлягає з мотивів, які суд вказав вище, коли давав оцінку показам обвинуваченого в цій частині. Клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи стороною захисту заявлено не було.

Технічні помилки, допущені під час складання протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 05 січня 2019 року, а саме не зазначення прізвища, ім`я та по батькові водія ОСОБА_9 на 9 аркуші та відсутність підпису слідчого на 6 аркуші, на які посилається захисник, є наслідком тривалості та складності таких слідчих дій, а довільне трактування захистом норм КПК України не може бути підставою для визнання окремих доказів недопустимими. При цьому, судом врахована позиція Верховного Суду, викладена у постанові Касаційного кримінального суду від 15.02.2018 року у справі № 357/14462/14-к, згідно якого якість змісту процесуальних документів, складених під час досудового розслідування, не може бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Отже, проаналізувавши безпосередньо отримані в судовому засіданні показання потерпілих, свідків, а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх не врахування, а також визнання неналежними чи недопустимими стороною захисту не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, співпадають між собою та є такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених статтею 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керую транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький.

При призначенні ОСОБА_9 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, якій за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Поміж цього, суд зважує на конкретні обставини справи, а саме, що ОСОБА_9 одночасно порушив декілька пунктів Правил дорожнього руху, унаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів, що призвело до спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, та двом потерпілим, серед яких малолітня дитина, середньої тяжкості тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого після вчинення дорожньо-транспортної пригоди та думку потерпілих і законного представника неповнолітнього потерпілого, які просили призначити винному покарання пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

На думку суду таке покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження, буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання цивільних позовів у кримінальному провадженні, суд зазначає наступне:

ОСОБА_6 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_11 , подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 70 000, 00 гривень;

ОСОБА_6 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 70 000, 00 гривень;

ОСОБА_5 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 за заподіяння кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди у розмірі 47 446, 18 гривень та моральної шкоди у розмірі 70 000, 00 гривень;

ОСОБА_10 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 за заподіяння кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди у розмірі 65 367, 69 гривень та моральної шкоди у розмірі 70 000, 00 гривень.

Згідно полісу №АК/8308372 від 16.01.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування від нещасних випадків на транспортні № /1800473 від 16.01.2018 року, цивільна відповідальність належного ОСОБА_9 автомобіля «VOLVO S80» р.н. НОМЕР_5 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Просто-Страхування» (т.1 а.с. 166, 183).

В пункті 4 вказаного страхового полісу вказана страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000, 00 грн., а за шкоду заподіяну майну 100 000, 00 грн. Франшиза за цим договором не передбачена.

За клопотанням цивільних позивачів ухвалою від 18 квітня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування» було залучено до участі у справі у якості співвідповідача, але жодних вимог до даної юридичної особи позивачами пред`явлено не було, а позовні заяви залишилися у первинній редакції.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що відповідальність ОСОБА_9 , як власника транспортного засобу, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з ПАТ «Просто-Страхування», то саме ця страхова компанія у випадку настання страхового випадку за участі забезпеченого транспортного засобу повинна взяти на себе обов`язок по відшкодуванню завданої позивачам матеріальної та моральної шкоди в межах ліміту страхового відшкодування.

Обов`язок страховика відшкодувати потерпілому шкоду, завдану внаслідок ДТП забезпеченим транспортний засобом, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована, узгоджується з правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, де вказано, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи, що заявлені потерпілими у кримінальному провадженні суми моральної та матеріальної шкоди не перевищують ліміту страхового полісу на кожного потерпілого та відсутність франшизи за договором страхування, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_9 на користь позивачів завданої моральної та матеріальної шкоди, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, необхідно відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз та досліджень у сумі 3 432 гривні стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк тримання під вартою ОСОБА_9 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_9 не обирати.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз та досліджень у сумі 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривні стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь держави.

Речові докази по справі, які знаходяться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області:

-автомобіль марки «VOLVO S80» р.н. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_9 , повернути останньому за належністю, скасувавши на нього арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 10 січня 2019 року;

-автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON» р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 повернути останньому за належністю, скасувавши на нього арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 10 січня 2019 року.

У задоволенні цивільних позовів ОСОБА_6 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_9 моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя