Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7787/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2020 року,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2020 року клопотання засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення.

В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення. Наявність заохочення у виправному центрі вказує, що засуджений стає або навіть став на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки та ставлення засудженого до своїх дій, на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже повноцінно довів своє виправлення і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказує на те, що ухвала є необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що судом безпідставно не враховано, що за час відбуття покарання він здобув дві професії, має заохочення. Крім того, посилається на те, що ним були здійсненні дії з метою погашення боргу потерпілому, а саме : звернення до керівництва установи з листами щодо відрахування з його заробітної плати грошових коштів на погашення боргу, разом з тим, вказані дії залишились поза увагою керівництва у зв`язку з відсутністю виконавчих листів.

Заслухавши доповідача, захисника та засудженого про задоволення поданої засудженим апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 81 КК України передбачає підстави та умови застосування щодо засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів судового провадження видно, що ОСОБА_8 засуджений вироком Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27.04.16 у строк покарання зараховувано час попереднього ув`язнення з 21.11.14 до 16.07.15 та з 05.02.16 до 26.02.16. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.12.18 згідно зі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 3 роки 3 місяці 1 день обмеження волі.

Початок строку відбування покарання: для позбавлення волі - 21.11.14; для обмеження волі - 25.07.2019 року; кінець строку: 19.07.2021 року.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Бердичівський виправний центр №108» з 25.07.2019 року. За час відбування покарання в ДУ «Бердичівський виправний центр №108» характеризується посередньо. На даний час порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Заходи виховного та профілактичного впливу відвідує під контролем. Був працевлаштований робітником на власному виробництві. До праці ставився задовільно. На даний час не працевлаштований в зв`язку з малими обсягами виробництва. За сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався у виправному центрі. Всього ж має 4 заохочення, мав 12 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. За вироком суду вину визнав частково, щодо нього є рішення суду про стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілого на загальну суму 60000 грн., виконавчі листи до установи не надходили, самостійно погашенням збитків засуджений не займається.

Суд першої інстанції, розглядаючи в порядку ст. 539 КПК України клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, враховуючи вимоги ст.81 КК України обґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення. Наявність заохочення у виправному центрі вказує, що засуджений стає на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки та ставлення засудженого до своїх дій (відбуває покарання за розбій, вчинення якого він заперечував, доводи були предметом оцінки судів різних інстанцій і були спростовані, потерпілий так і не отримав жодної сатисфакції, заподіяну своїми злочинними діями шкоду засуджений не відшкодовує, що вказує на відсутність щирого каяття засудженого та викликає обґрунтований сумнів у визнанні ним вини), на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже повноцінно довів своє виправлення і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.

Згідно вимог ст.81 КК України обов`язковою вимогою для застосування умовно-дострокового звільнення є доведення засудженим виправлення своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Разом з тим, з матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення, а його поведінка не є сумлінною.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_8 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи на які посилається засуджений в апеляційній скарзі не є підставами для скасування ухвали районного суду і задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2020 року, щодо нього - без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: