УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
На підставі довіреності від 08.08.2016, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованої в реєстрі за № 4, ОСОБА_3 було залучено до кримінального провадження, як представника потерпілого юридичної особи.
Крім того, виходячи зі змісту постанови, слідчий не допитав жодної особи у кримінальному провадженні, навіть громадянина ОСОБА_7 від імені якого невідомою особою було укладено кредитний договір, оскільки в ході допиту, порівнявши особу ОСОБА_5 із зображенням особи, яка вклеїла свою фотокартку у викрадений у ОСОБА_5 паспорт, слідчий повинен був зрозуміти, що це зовсім різні люди.
На думку представника ОСОБА_3 , у даному випадку має факт надання невідомою особою паспорта на ім`я ОСОБА_5 , в якому навмисно, з метою отримання з корисливих мотивів грошових коштів, шляхом обману та зловживання довірою працівника Банка, навмисно були внесені неправдиві відомості шляхом заміни фотографії справжнього володільця, в зв`язку з чим зроблений слідчим висновок про те, що даний факт відноситься до цивільно-правових відносин є безпідставним, а слідчими на досудовому розслідування спосіб незаконних дій не встановлений та не досліджувався.
Окрім того, слідчий не провівши на досудовому розслідуванні всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, не спромігся встановити існування правовідносин між Банком та ОСОБА_5 , про що свідчить той факт, що до банку так і не надходило ухвали слідчого судді щодо надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять банківську таємницю та інших документів, хоча в постанові про закриття кримінального провадження слідчий, з незрозумілих підстав приходить до висновку, що відносини між ОСОБА_5 та АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДИЙ БАНК» засновані на письмових договорах, в яких зазначені права та обов`язки кожної сторони.
Таким чином, вказане дає підстави стверджувати заявнику, що слідчі дії, у відповідності до глави 20 КПК України, для отримання доказів, слідчим в повному обсязі не породились.
Представник АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДИЙ БАНК» переконаний, що лише після встановлення та дослідження усіх, в тому числі вищенаведених обставин, можливо прийняти рішення про кваліфікацію злочину та подальших рух у кримінальному провадженні, а також необхідності проведення інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, згідно із покладеним на слідчого та прокурора обов`язку доказування у кримінальному провадженні.
Таким чином, ОСОБА_3 просив скаргу задовольнити, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження визнати незаконною та скасувати.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Слідчий суддя у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності слідчого.
Вислухавши пояснення представника заявника АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДИЙ БАНК» - ОСОБА_3 , дослідивши матеріли скарги та долучені до неї матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного .
У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
У вказаному провадженні слідчим проводилася перевірка обставин, зазначених у заяві АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДИЙ БАНК», за результатами якої, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, було винесено постанову слідчим Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 від 29.12.2018 про закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, закриваючи кримінальне провадження слідчий вважав, що даний факт являється цивільно-правовими відносинами, що розглядається у суді, що і свідчить на думку органу досудового розслідування про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи (установи), яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, перевіряти законність прийнятої слідчим постанови.
Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особами) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Однак, вказані вимоги закону слідчим належним чином не виконані.
Проаналізувавши постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що постанова була прийнята передчасно, оскільки не були належним чином перевірені всі доводи, викладені з заяві ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДИЙ БАНК» та не надана оцінка зазначеним доводам, є невмотивованою.
Так, в мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження, в порушення вимог ст. 110 КПК України, не викладені мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.
Слідчим суддею встановлено, що розпочавши досудове розслідування, слідчий не вчинивши жодних процесуальних, слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженню, 29.12.2018 прийняв постанову про закриття кримінального провадження.
Зокрема, в ході досудового розслідування не проведено допиту жодної особи у кримінальному провадженні, не допитано громадянина ОСОБА_7 від імені якого невідомою особою було укладено кредитний договір, не порівняно особу ОСОБА_5 із зображенням особи, яка вклеїла свою фотокартку у викрадений у ОСОБА_5 паспорт, не надано оцінки тим фактам, що повідомлені представником ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДИЙ БАНК»у заяві про вчинене кримінального правопорушення.
Не встановлений розмір спричиненої заявнику шкоди, не проведено інших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження.
В ст. 91-94 КПК України зазначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
У разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Таким чином, враховуючи, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 29.12.2018 не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, вона підлягає скасуванню з подальшим поверненням матеріалів провадження до органу досудового розслідування для продовження розслідування вказаного кримінального провадження.
За таких обставин, скарга АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДИЙ БАНК» підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 110, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
Скаргу Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДИЙ БАНК» задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1