ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5467/17
Номер провадження 11-кп/819/206/20 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч.5 ст. 191,
ч.1 ст.14, ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника ОСОБА_7

Обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000077 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2019 року про продовження тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія, АР Крим, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 01.09.2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.5 ст. 191, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою обраний відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.5 ст. 191, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 03.02.2020 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки суддею повинно було проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, як того вимагають норми чинного законодавства України.

Так, захисник звертає увагу на те, що відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обраний 31.01.2017 року і продовжується кожні два місяці вже на протязі майже 3 років. Саме лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що судом не взято до уваги особу підсудного ОСОБА_8 , який перебуває у цивільному шлюбі, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, активну законослухняну громадську позицію. Підсудний має достатній рівень освіти та чудово розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання.

Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений. Обвинуваченому ОСОБА_8 не має сенсу переховуватися від суду. Крім того, суд взагалі не вказав, які ж ризики, передбачені КПК України існують саме при продовженні запобіжного заходу. При обранні 31.01.2017 року запобіжного заходу тримання під вартою, основною причиною його обрання було те, що ОСОБА_8 відбував покарання у вигляді позбавлення волі на момент вчинення інкримінуємого злочину та мав право на застосування до нього заохочувальних норм у вигляді заміни невідбутої частини більш м`яким покаранням.

Однак на сьогоднішній ОСОБА_8 повністю відбув призначене йому покарання.

Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню судового розгляду, але не припущення прокурора. До клопотання прокурора не додано жодного суттєвого доказу.

Виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, вважає, що прокурор не довів суду належним чином неможливість застосування до підсудного більш м`якого запобіжного заходу та вважає вказаний захід невмотивовано жорстоким.

Просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2019 року про продовження тримання під вартою.

Постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або інший більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній інстанції:

- захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає, що суд прийняв необґрунтоване рішення, просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або інший більш м`який запобіжний захід.

- прокурор вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2017 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.03.2017 року, з метою запобігання ризикам вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків.

Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.5 ст. 191, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України, 04.12.2019 року постановлено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 03.02.2020 року, включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває, є необхідність в дослідженні обставин по справі, а тому неможливо завершити судовий розгляд з ухваленням судового рішення по суті до закінчення строку дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні, особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків, не має роботи та сім`ї, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушень, а також на дані про особу обвинуваченого, який немає постійного місця проживання на території Херсонської області, зареєстрований на тимчасово окупованої території АР Крим, офіційно не працює, не має законного джерела доходів, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків, і які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими, а також з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , відомості про його особу та вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Що стосується інших доводів, які були зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , то вони позбавлені правових підстав, оскільки колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого. Так, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого триває, питання про доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, а тому доводи апелянта не є предметом розгляду у даному апеляційному провадженні та відповідно до ст. 392 КПК України можуть бути зазначені в апеляційній скарзі при оскарженні судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2019 року, якою обраний відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 03.02.2020 року включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .