Справа № 465/4007/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/499/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 04 березня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщаний Брід Добровеличівського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.28, ч.2 ст. 186 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаним вироком затверджено угоду від 27.06.2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_11 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_8 , з іншого боку, про примирення.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з вироком, 22 червня 2018 року близько 02 год. 36 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на вул. Романицького, 6 у м. Львові, групою осіб із невстановленою слідством особою, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс потерпілому ОСОБА_11 удари в область правого плечового суглобу, правої лопатки, в поперекову ділянку. Вказані ушкодження згідно з висновком експерта № 623 могли утворитись у ОСОБА_11 від дії тупих предметів та могли виникнути 22 червня 2018 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження. В подальшому продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 відкрито викрав рюкзак марки «Оsprey», 18 літровий, голубого кольору, в якому знаходились речі, а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxi S-3 Duos», чорного кольору, без сім-картки, який знаходився в чохлі виготовленого із шкіро - замінника чорного кольору; портативна батарея фірми «XIUOMI», сірого кольору, потужністю 10000 Mah,; колонка «JBL G02», чорного кольору; провід для зарядки сірого кольору марки «Hoco», що належать ОСОБА_11 , заподіявши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 7400 грн.
Не погоджуючись з зазначеним вироком, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 та прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 просить вирок Франківського районного суду м.Львова від 04 березня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , яким затверджено укладену 27 червня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_11 угоду про примирення, скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та скерувати справу на новий судовий розгляд до Франківського районного суду м.Львова.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 покликається на те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , відноситься до тяжкого злочину, відтак відповідно до ч.3 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення щодо злочинів цієї категорії не допускається.
Окрім цього, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 звертає увагу й на те, що в оскаржуваному вироку зазначено 3 різні кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , зокрема у вступній частині вироку зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.28, ч.2 ст. 186 КК України, у мотивувальній про вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а в резолютивній злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Франківського районного суду м.Львова від 04 березня 2019 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та скерувати справу на новий судовий розгляд до Франківського районного суду м.Львова.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що судом безпідставно всупереч вимогам ч.3 ст.349, ч.7 ст.474 КПК України затверджено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Окрім цього, прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 звертає увагу й на те, що відповідно до даних Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2018 року до Франківського районного суду м.Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_8 , проте судом першої інстанції відповідно до вимог ст.474 КПК України рішення щодо результатів розгляду вказаної угоди не прийнято.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданих апеляційних скарг, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим , ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до Франківського районного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.186 КК України.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься угода між прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 від 27.06.2018 (а.с.п.10-12) про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.186 КК України.

Водночас, як вбачається із оскаржуваного вироку, у підготовчому судовому засіданні на розгляд суду надійшла угода про примирення від 27.06.2018, укладена між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 . Потерпілий у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду при примирення, укладену між ним та обвинуваченим від 27.06.2018, просив її затвердити. Суд дійшов висновку, що угоду про примирення слід затвердити, оскільки вона відповідає вимогам ст.471 КПК України. Крім того, ОСОБА_8 роз`яснено вимоги ст.473, ч.5 ст.474, ст.476 КПК України.

Згідно з резолютивною частиною оскаржуваного вироку, судом першої інстанції затверджено угоду про примирення від 27.06.2018, укладену між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 , останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено узгоджене покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 23 квітня 2019 року виправлено описки у мотивувальній та резолютивній частинах вироку Франківського районного суду м. Львова від 04 березня 2019 року, а саме статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення ОСОБА_8 з «ч. 1 ст. 289 КК України» та « ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України» на правильну «ч. 1 ст.28 ч.2 ст. 186 КК України» та у виді укладеної угоди у даному кримінальному провадженні з «про примирення від 27.06.2018 року, укладена між потерпілим ОСОБА_11 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_8 » на правильну «про визнання винуватості від 27.06.2018 року, укладену між прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 - ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 ».

Вказана ухвала суду ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 червня 2020 року була скасована з тих мотивів, що допущені помилки не можуть бути визнані описками в розумінні ст. 379 КПК України.

Таким чином, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, суд першої інстанції не прийняв рішення щодо угоди про визнання винуватості відповідно до ст.474 КПК України, натомість затвердив угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок про затвердження угоди про примирення не звернув уваги на те, що відповідно до ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як зазначено у резолютивній частині вироку, за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину.

Окрім цього, у вироку зазначено три різні кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , зокрема у вступній його частині зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.186 КК України, у мотивувальній про вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а в резолютивній про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

З обвинувачення, сформульованого у вироку на підставі угоди, та визнаного судом доведеним вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), групою осіб без попередньої змови, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.28, ч.2 ст.186 КК України, як зазначено в обвинувальному акті. З огляду на те, що відповідно до ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.28, ч.2 ст.186 КК України, за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, укладення угоди про примирення щодо злочинів цієї категорії не допускається.

Таким чином, зміст угоди про примирення, яка укладена 27.06.2018 між підозрюваним ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_11 суперечить вимогам ч.3 ст.469 КК України.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції не дотримався вимог ч.7 ст.474 КПК України, згідно з якою суд перевіряє угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, усупереч положенням ч.3 ст.469 КПК України затвердив угоду про примирення у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, що не допускається, внаслідок чого допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.409 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що судом першої інстанції докази у вказаному кримінальному провадженні не досліджувались, суд апеляційної інстанції відповідно до ч.3 ст.404 КПК України позбавлений можливості досліджувати докази у ході апеляційного розгляду та ухвалити рішення по суті, а отже оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід усунути зазначені в цій ухвалі порушення вимог КПК України та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 задоволити.
Вирок Франківського районного суду м.Львова від 04 березня 2019 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.
Призначити у Франківському районному суді м.Львова новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.28, ч.2 ст. 186 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4