ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1567/20 Справа № 180/1839/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого підземним електрослюсарем в АТ «Марганецький ГЗК», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, у кримінальному провадженні № 0000391,

за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_10 ,
встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений час, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконний посів та незаконне вирощування рослин конопель, знаходячись за місцем свого проживання на території домоволодіння АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, в невстановлений час, висіяв у відкритий ґрунт насіння конопель у невстановленій кількості.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний посів та незаконне вирощування рослин конопель, ОСОБА_6 , не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на вирощування наркотичних засобів, передбаченого Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненнями, а також Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із змінами незаконно, умисно, не маючи мети збуту, в невстановлений час, вирощував рослини конопель для подальшого особистого вживання без мети збуту.

20.08.2019 року, у період часу з 17 години 55 хвилин до 20 години 46 хвилин під час проведення обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 134 рослини роду коноплі зеленого кольору в стадії вегетативного дозрівання з кореневою системою, стеблом, листям, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Крім того, ОСОБА_6 у невстановлений час, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне виготовлення та незаконне зберігання наркотичного засобу - канабіс, знаходячись за місцем свого проживання за вказаною вище адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, в невстановлений час, відділив від рослин роду коноплі гілки та помістив на території домоволодіння, де після їх висушування частково подрібнив фрагменти листя, таким чином виготовивши дану речовину для куріння, та умисно, незаконно зберігав до моменту вилучення працівниками поліції.

20.08.2019 року, у період часу з 17 години 55 хвилин до 20 години 46 хвилин, під час проведення обшуку території домоволодіння за місцем проживання обвинуваченого було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження яка була поміщена в скляну банку, 2 баночки з-під крему, та металеву банку, яка є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 49,0588 г.

Вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, і призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

- за ч. 2 ст. 310 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Обвинувачений не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок змінити та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з підстав, передбачених ст. 75 КК України.
Посилається на те, що суд не врахував, що є не судимим, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, позитивні характеристики з місця проживання та роботи.
Прокурор просить вирок в частині призначення покарання скасувати. Ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 310 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати повязані з експертними дослідженнями в розмірі 3768 грн. 24 коп.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Посилається на те, що при призначенні обвинуваченому покарання судом не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, що ОСОБА_6 скоїв злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, за які передбачено покарання від трьох до семи років, що визнав вину частково з метою ухилитися від покарання або пом`якшити його, оскільки його винність підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Рішенням щодо призначення ОСОБА_6 такого м`якого покарання за вчинення тяжкого злочину, суд нівелює мету покарання - попередження вчинення злочинів іншими особами.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали свої вимоги, просили їх задовольнити. Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Прокурор підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення, просив їх задовольнити. Проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого заперечував.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Апеляційний суд у відповідності до ч. 1 ст. 404 КК України переглядає судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги Закону судом першої інстанції виконано належним чином.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій, доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.
Аналізуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора про правильність призначення ОСОБА_6 виду та міри покарання, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи із вимог ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як убачається з вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував обставини при яких скоєно злочини, їх тяжкість, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого, ступінь негативних наслідків, які настали в результаті вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, згідно досудової доповіді, служба пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі, оскільки він не становить високої небезпеки для суспільства, ризик вчиненні повторного правопорушення оцінено як середній.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкцій частини та статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 - 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Колегія суддів також приходить до висновку, що при призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.
Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення занадто суворого покарання та необхідності призначення покарання з врахуванням вимог ст. 75 КК України, є необґрунтованими. Дані, на які посилається апелянт, були оцінені судом в сукупності з іншими обставинами по справі.
До такого ж висновку приходить колегія суддів і щодо апеляційних доводів прокурора.
Таким чином, сукупність досліджених даних привели колегію суддів до висновку про безпідставність доводів, викладених в апеляціях обвинуваченого та прокурора, тому підстав для зміни чи скасування вироку щодо ОСОБА_6 через невідповідність призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.
Порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області - залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від02 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4