ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1491/20 Справа № 208/619/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з вищою освітою, працюючу головним спеціалістом юридичного відділу департаменту забезпечення діяльності міської ради апарату Дніпропетровської міської ради, розлучену,
засудженої:
вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2015 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ст. ст. 49, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2015 року вирок Бабушкінського районного суду від 24.07.2015 року змінено, в частині засудження за ч. 2 ст. 190 КК України від призначеного покарання звільнено, у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності; в частині засудження за ч. 3 ст. 358 КК України скасовано і провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину; постановлено вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення та постановлено звільнити останню від відбування покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2015 року, умовно достроково на 2 місяців 15 днів.
Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджена відбула 3/4 частини призначеного їй покарання, повністю погасила моральну шкоду за вироком, визнала вину, до праці в СІЗО не залучалась через незалежні від неї обставинам. В ДУ «Кам`янська ВК(№34)» відмовилась від праці за станом здоров`я та віку, через що у неї відсутні заохочення, дотримується умов відбування покарання, тому суд прийшов до висновку, що засуджена своєю поведінкою довела виправлення та готова до самокерованої правослухняної поведінки. Крім того, суд взяв до уваги, що засуджена має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується лікарським висновком, та потребує термінового лікування, що не може бути надано в умовах виправної колонії.
Прокурор не погодився з даним рішення суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення.
Посилається на те, що за період відбування призначеного покарання засуджена не мала заохочення.
Не дивлячись на те, що вона є інвалідом 3-ої групи, яка є працездатною, однак пропрацювавши 7 днів, від праці відмовилась.
Вказує, що ОСОБА_6 не визнала свою вину, оскільки стверджувала в судовому засіданні, що відбуває покарання незаконно.
За період відбування покарання ОСОБА_6 характеризується негативно, не працює, соціально-корисну ініціативу у житті установи та відділення не проявляє.
Крім того, рішенням дисциплінарної комісії установи від 13.02.2020 року № 7 із засудженою проведено бесіду профілактичного характеру за порушення нею вимог Правил внутрішнього розпорядку установи, що свідчить про відсутність сумлінної поведінки засудженої.
Засуджена ОСОБА_6 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить залишити її без задоволення, ухвалу без змін.
Вказує на те, що довела своє виправлення, є пенсіонером за інвалідністю третьої групи, непрацездатною особою, хворіє на онкозахворювання, характеризується позитивно, стягнень не має.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просила їх задовольнити.
Засуджена та її захисник заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора. Вважали ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Із роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", видно, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.
Так, ОСОБА_6 засуджено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2015 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ст. ст. 49, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2015 року вирок змінено, в частині засудження за ч. 2 ст. 190 КК України від призначеного покарання звільнено, у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В частині засудження за ч. 3 ст. 358 КК України скасовано і провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину.
Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна. В решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.01.2020 року, зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 14.10.2012 року по 30.10.2012 року та з 28.11.2012 року по 02.07.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 16 жовтня 2019 року.
Кінець строку відбування покарання 09 червня 2020 року.
справа № 208/619/20
За період відбування покарання заохочення та стягнення відсутні.
Відповідно до характеристики адміністрації Дніпропетровського слідчого ізолятору установи від 27.01.2012 року ОСОБА_6 зарекомендувала себе задовільно, порушень режиму не допускала, до праці не залучалась по незалежним від неї обставинам.
Згідно характеристики з виправної колонії, ОСОБА_6 характеризується незадовільно, по прибутті була працевлаштована на швейне виробництво, звільнилась за власним бажанням через 7 днів. Вважає своє перебування в місцях позбавлення волі незаконним, заявляє про те що не може перебувати в рівних умовах з іншими засудженими, через що відбулись конфлікти. Робіт з благоустрою може уникати, соціально-корисну ініціативу не проявляє, займає пристосовницьку позицію.
Моральна шкода спричинена злочином відшкодована в повному обсязі.
Згідно копії медичних документів, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я та потребує термінового спеціалізованого лікування, що не може бути надано в умовах виправної колонії.
Враховуючи дані про особу засудженої, її поведінку під час відбування покарання, дані про стан її здоров`я, колегія суддя погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування призначеного покарання умовно-достроково, згідно вимог ст. 81 КК України. Тому доводи прокурора не можуть мати вирішального значення для визнання висновків суду першої інстанції про можливість умовно-дострокового звільнення засудженої.
Отже, сукупність наведених даних приводять до висновку про безпідставність апеляційних вимог прокурора, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо засудженої ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4